Справа № 240/10621/24
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/10621/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Федорчук Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономарьової К.В. від 23.05.2024 ВП № 74305136 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що Головне управління вважає, що у ОСОБА_2 (спадкоємця) немає права вимагати здійснення перерахунку пенсії померлої ОСОБА_3 , адже це право належало ОСОБА_3 і ніяких дій щодо оскарження та визнання права не було, тому таку пасивну поведінку можна вважати як визнання правомірності здійснення перерахунку та виплати пенсії Головним управлінням ОСОБА_3 ; вжиті дії державного виконавця не свідчать про належну перевірку виконання судового рішення та не встановлюють беззаперечного факту його невиконання, тому постанова державного виконавця про накладення штрафу є незаконною та підлягає скасуванню; державний виконавець неправильно встановив фактичні обставини справи, не ретельно дослідив наявні докази та дав їм неналежну оцінку, в результаті чого прийняв незаконну та необґрунтовану постанову.

Ухвалою від 17.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, призначеному на 26.06.2024.

Відповідач не подав відзиву на позов та, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. 268 КАС України, в судове засідання 26.06.2024 не прибув.

Згідно ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові; при цьому пояснив, що підвищення до пенсії на виконання рішення суду у справі № 240/789/21 нараховувалось у розмірі двох прожиткових мінімуму для працездатних осіб, а не двох мінімальних заробітних плат.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Житомирським окружним адміністративним судом 07.04.2021 у справі № 240/789/21, ухвалено рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_3 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), та 09.08.2023 видано виконавчий лист № 7992 (а.с.68).

Ухвалою суду від 26.12.2023 у справі № 240/789/21 замінено сторону у виконавчому провадженні при виконанні виконавчого листа №7992, виданого Житомирським окружним адміністративним судом, з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її правонаступника ОСОБА_2 (а.с.79-72).

29.02.2024 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - державний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74305136 з виконання вищевказаного виконавчого листа, в який стягувачем зазначено ОСОБА_2 , та надано боржнику 10 робочих днів для виконання рішення суду; постанова направлена позивачу (а.с. 42-43).

Листом від 09.04.2024 (а.с.44-46) позивач (боржник) повідомив державного виконавця, що на виконання рішення суду за період з 17.07.2018 по 31.05.2021 ОСОБА_3 проведено нарахування підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону № 796-XII в розмірі 121521,16 грн. і її виплата може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

З вказаного листа та доданого до нього розрахунку (а.с.47) вбачається, що місячний розмір нарахованого на виконання рішення суду підвищення складає 3524 грн (1762 грн х2), тобто два прожиткових мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, а не дві мінімальні заробітні плати (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), а тому нарахування зазначеного підвищення до пенсії за період з 17.07.2018 по 31.05.2021 виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 грн не є належним та правильним виконанням рішення суду у справі № 240/789/21.

Державний виконавець направив позивачу вимогу від 26.04.2024 № 37691 (а.с.49) виконати рішення суду, здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), однак підвищення до пенсії на виконання рішення суду в належному розмірі у встановлений у вимозі строк боржником нараховане не було, що підтверджується листом боржника від 06.05.2024 та доданим до нього розрахунком (а.с.50-53).

Державний виконавець, встановивши, що боржником стягувачу нараховується підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж встановлено рішенням суду, 23.05.2024 прийняв постанову ВП № 74305136 (а.с. 39) про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду.

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

В статті 75 Закону №1404-VIII зазначено:

"1. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

2. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення."

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення протягом визначеного частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII строку, проте не зробив цього.

Дослідженими доказами встановлено, що позивач маючи реальну можливість нараховувати на виконання рішення суду стягувачу підвищення до пенсії у розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), без поважних причин не зробив цього, а тому у відповідача були законні підстави для прийняття спірної постанови.

Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірне рішення на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що воно прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код 13559341) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м-н Соборний, 1, м. Житомир, 10014, код 43315602) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Семенюк