Справа № 300/4974/24
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"25" червня 2024 р. справа № 300/4974/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО ЗЕМ" про забезпечення позову до подання позовної заяви,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРО ЗЕМ" звернулось до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони державним кадастровим реєстраторам Держгеокадастру та його територіальних органів вчиняти дії щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру (державної реєстрації) згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на підставі розпорядження Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації "Про проведення державної інвентаризації земель" від 11.03.2024 за №114 до набрання законної сили судовим рішенням за позовом про визнання протиправним та скасування зазначеного розпорядження.
Вказана заява мотивована протиправністю оскаржуваного рішення. Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи та поновлення порушених прав позивача, оскільки у разі реалізації розпорядження від 11.03.2024 за №114 заявник не матиме змоги виконати свій обов`язок щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки орієнтовною площею 2392 га (Косівське лісництво філії "Кутське лісове господарство") та 4408 га (Космацьке лісництво філії "Кутське лісове господарство"), який виник внаслідок укладених договорів від 22.06.2022 за №110-06/2022/50 та №111-06/2022/51. В той же час, заявник вказує, що як виконавець за даними договорами, вживає усіх заходів для завершення надання послуг та можливості здійснення державної реєстрації земельних ділянок Косівського та Космацького лісництв у Державному земельному кадастрі.
З огляду на вищезазначене, заявник просить задовольнити заяву про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд зазначає таке.
Відповідно до положень частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.( частина 2 статі 150 КАС України).
За приписами пунктів 1, 2 ,4 частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, серед іншого, шляхом, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів заявника, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
З доданих до матеріалів заяви про забезпечення позову документів судом встановлено, що 22.06.2022 між заявником та державним підприємством "Кутське лісове господарство" укладено договори щодо розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за №110-06/2022/50 та №111-06/2022/51, стосовно земельних ділянок орієнтовною площею 2392 га (Косівське лісництво філії "Кутське лісове господарство") та 4408 га (Космацьке лісництво філії "Кутське лісове господарство").
В той же час, розпорядженням Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації "Про проведення державної інвентаризації земель" від 11.03.2024 за №114 визначено розробити технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, які перебувають в постійному користуванні державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", в тому числі й, щодо земельних ділянок орієнтовною площею 2392 га (Косівське лісництво філії "Кутське лісове господарство") та 4408 га (Космацьке лісництво філії "Кутське лісове господарство").
Заявник вважає, що у разі реалізації розпорядження від 11.03.2024 за №114 не матиме змоги виконати свій обов`язок щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки орієнтовною площею 2392 га (Косівське лісництво філії "Кутське лісове господарство") та 4408 га (Космацьке лісництво філії "Кутське лісове господарство"), який виник внаслідок укладених договорів від 22.06.2022 за №110-06/2022/50 та №111-06/2022/51. На його думку, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи та поновлення порушених прав позивача.
З цього приводу суд зазначає, що обраний заявником спосіб забезпечення у вигляді заборони проведення реєстраційних дій не є забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, яким у даній справі є розпорядження від 11.03.2024 за №114.
Більше того, позивач просить суд заборонити проведення реєстраційних дій необмеженому колу осіб, що не відповідає вимогам чинного законодавства та фактично унеможливлює його виконання.
Щодо посилання заявника на можливість настання негативних наслідків для нього, як учасника господарських правовідносин (сторони договору), то суд зазначає, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які заявник оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Більше того, такі побоювання зі сторони заявника, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки його права як учасника господарських правовідносин (виконавця) за договорами від 22.06.2022 за №110-06/2022/50 та №111-06/2022/51, захищені саме положеннями вказаних договорів.
Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного розпорядження, як підстави для забезпечення позову, на яку покликається позивач, суд зауважує, що вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.
Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.
Суд зазначає, що очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень, суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.
В даному ж випадку судом не встановлено таких ознак оскаржуваного розпорядження.
У заяві про забезпечення позову заявник не наводить очевидних ознак протиправності оскаржуваного розпорядження, а доводи, пов`язані з обґрунтуванням підстав позовної заяви підлягають дослідженню в загальному порядку.
Отже, позивачем не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 КАС України.
З огляду на вищевикладене та зважаючи, що на момент звернення із заявою позивачем не підтверджено свої вимоги належними доказами існування реальної загрози невиконання рішення суду чи суттєвої перешкоди у такому виконанні, а також співмірність цих вимог із предметом позову, суд не вбачає підстав для застосування заходів забезпечення позову, а тому заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО ЗЕМ" про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку, оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Матуляк Я.П.