Справа № 288/983/24
Суддя: Рудник М. І.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/983/24
Провадження № 2-а/288/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань Плетенецької Т.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Семенюка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Плетенецького Олександра Васильовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Плетенецького Олександра Васильовича (далі-відповідач -1), Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі відповідач -2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому зазначає, що 08 квітня 2024 року відповідачем -1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 315066 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в розмірі 510,00 гривень.

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач 08.04.2024 року о 22.37 годині керуючи транспортним засобом марки «Jeep Compass» реєстраційний номер НОМЕР_1 в смт. Попільня по вулиці Київська, здійснив обгін ближче ніж 50 метрів перед пішохідним переходом позначеного дорожнім знаком, порушив вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», не подав сигнал покажчиком повороту, не пред`явив посвідчення водія, порушив ПДР України, а саме: п. 2.4, 2.1 а, 2.1 б, 14.6 в, 9.4, 8.4 б, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП у зв`язку з чим до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 510 гривень.

Оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а викладені в ній обставини не відповідають дійсності.

Працівник поліції, який розглядав справу не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи, не дослідив докази і не вирішив його клопотання. Запис в оскаржуваній постанові здійснено не розбірливим почерком. Також відмовлено позивачу у ознайомленні з матеріалами справи.

В автомобілі на момент зупинки працівниками поліції, крім позивача, перебував ще один водій і вони керували автомобілем по черзі.

На вимогу позивача про те хто саме здійснив порушення та які були порушення ПДР України, працівник поліції йому відмовив.

Отже, оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 315066 від 08.04.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП у вигляді 510 гривень штрафу винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції ОСОБА_2 .

Відповідно до ухвали суду від 18 квітня 2024 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач капітан поліції відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, двічі повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується розносною книгою місцевої кореспонденції Попільнянського районного суду Житомирської області.

Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явилась, надала до суду відзив на позовну заяву з додатками, в якому просить розгляд даної справи здійснювати без участі їх представника, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі /а.с. 29-36/.

В судовому засіданні оглядався відеодиск із записом події, яка відбулась 08 квітня 2024 року, з якого вбачається, що автомобіль працівників поліції стоїть припаркований на узбіччі дороги з увімкненим відеореєстратором. Через перехрестя доріг проїжджає не зупиняючись автомобіль червоного кольору і працівники поліції починають їхати за вказаним автомобілем. Працівники поліції їдуть за даним автомобілем на невеликій відстані від нього. Через деякий час працівники поліції включають на автомобілі проблискові маячки та зупиняють вказаний автомобіль. Працівники поліції підходять до водія, який сидись в автомобілі на водійському сидінні, починають з ним розмовляти та повідомляють, що він порушив вимоги дорожнього знаку 2.2, також при обгоні іншого автомобіля потрібно вчасно включати покажчики повороту. Просять водія пред`явити документи на автомобіль та надати посвідчення водія, на що водій відмовляється та заперечує, що він перебував за кермом. Водій ОСОБА_1 вказує, що він не порушував правил дорожнього руху, так як він не був за кремом та просить працівників поліції надати докази. Працівник поліції також повідомляє водія, що на автомобілі мають бути покажчики повороту жовтого кольору, що передбачено законодавством України, також повідомляють його, що він здійснив обгін автомобіля на пішохідному переході. ОСОБА_1 заперечує, відмовляється надавати будь -які документи, просить надати йому докази вчинення ним адміністративних правопорушень та викликає слідчо-оперативну групу. Працівники поліції надають водію запис з відеореєстратора, він дивиться та вказує, що на відеозаписі не його автомобіль. Працівники поліції роз`яснюють водію права, складають відносно нього постанову. Водій пише пояснення.

Частина 1 статті 205 КАС України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно норм частини 3 статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 КАС України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи та оглянувши відеодиск, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 08 квітня 2024 року поліцейським інспектором СРПП Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Плетенецьким Олександром Васильовичем винесено постанову серії ББА № 315066 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі згідно якої ОСОБА_1 08 квітня 2024 року о 22.37 годині в смт. Попільня по вулиці Київській здійснив обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом, позначеного дорожнім знаком, перед обгоном завчасно не подав сигнал покажчиком повороту, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд не зупиняючи транспортний засіб, при цьому не пред`явив в спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати дані, що містяться у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив ПДР України п. 2.4, 2.1 а, 2.1 б, 14.6 в, 9.4, 8.4 б та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, в зв`язку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (в тому числі і ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно пункту 4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого статтями ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказане підтверджується також нормами статті 276 КУпАП.

Згідно статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Зазначена норма права вказує на те, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. А відтак не потребує додаткового роз`яснення про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими Розділом ІV КУпАП.

Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення регулюється розділом 4 КУпАП.

Згідно частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 2 статті 122 КУпАП вказує, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з частини 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як вбачається з пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказується на порушення ним п. 2.4, 2.1 а, 2.1 б, 14.6 в, 9.4, 8.4 б ПДР України.

Згідно пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Пункт 2.1 а ПДР України вказує, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2.1 б ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон).

Як вбачається з пункту 14.6 в) ПДР України обгін заборонено: в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та 100 м поза населеним пунктом.

Пункт 9.4 ПДР України вказує, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Згідно пункту 8.4 б) ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: б) Знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

Стаття 283 КУпАП передбачає, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», одним із превентивних поліцейських заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

В постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що до постанови додається відеофіксація на портативний відеореєстратор.

В судовому засіданні оглядався відеодиск з записом події, яка сталась 08 квітня 2024 року, зроблений поліцейським /а.с. 18, 36/, з якого вбачається, що автомобіль червоного кольору проїжджає перехрестя не зупиняючись перед ним, та патрульний автомобіль, який стояв на узбіччі дороги, починає відразу рух за вказаним автомобілем, переслідуючи його певний відрізок дороги до зупинки. Під час руху вказаний автомобіль здійснив обгін іншого автомобіля ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом, позначеного дорожнім знаком та перед обгоном завчасно не подав сигнал покажчиком повороту. Через деякий проміжок часу працівники поліції включають проблискові маячки та зупиняють даний автомобіль. Водій, який перебував за кермом, відмовився надати на вимогу працівника поліції документи на автомобіль та посвідчення водія, відмовився назвати своє прізвище та ім`я. Також заперечував, що саме він був за кермом і, що саме його автомобіль проїжджав перехрестя не зупиняючись перед ним.

При цьому, відеореєстратор патрульних фіксує рух вказаного автомобіля до повної зупинки, з автомобіля до того, як патрульні наблизились до нього, ніхто не виходив, також даний автомобіль постійно перебував у полі зору працівників поліції, що зафіксовано на відеореєстратор.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач не мав змоги передати кермо іншому водію під час руху транспортного засобу.

Таким чином, вищевказаний запис на відеореєстраторі працівників поліції, спростовує доводи позивача та його представника, що за кермом даного автомобіля перебував не позивач та те, що це не автомобіль позивача проїжджав перехрестя без зупинки.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис на думку суду з урахуванням положень Закону України "Про Національному поліцію" є належним та допустимим доказом по справі, оскільки в даному відеозаписі зазначено дату, час та суть правопорушень, які вчинив ОСОБА_1 .

Позивачем та його представником не доведено, що вказаний відеозапис є неналежним та не допустимим доказом.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Проте, як вбачається з оглянутих вище відеодисків, позивач ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом 08 квітня 2024 року о 22.37 годині в смт. Попільня по вулиці Київській, при цьому здійснив обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом, позначеного дорожнім знаком, перед обгоном завчасно не подав сигнал покажчиком повороту, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд не зупиняючи транспортний засіб, при цьому не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати дані, що містяться у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Доводи позивача наведені ним в позовній заяві, як на підставу для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а саме: позивачем не надано належних доказів наявності порушення його прав діями відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративних правопорушень та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивача в межах розгляду даної справи надано не було та судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, судом не встановлено порушень зі сторони відповідача ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Як передбачено статею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейський ОСОБА_2 , який є посадовою особою та виконує посадові інструкції, встановив порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, в даному випадку працівник поліції мав достатні фактичні дані, які свідчили про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та прийняте відповідачем ОСОБА_2 рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень, відповідає санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, винесена відповідачем оскаржувана постанова є обґрунтованою, винесеною уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

У відповідності до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до ст. 77 КАС України, навів підтверджуючі докази правомірності прийняття ним оскаржуваної постанови, тим самим спростував доводи позивача вказані в позовній заяві.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне постанову інспектора поліції Плетенецького Олександра Васильовича серії ББА № 315066 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Плетенецького Олександра Васильовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без задоволення.

Питання про стягнення судових витрат, згідно ст. 139 КАС України не вирішується, так як в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; Законом України «Про Національну поліцію»; «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853; статтями 36, 122, 126, 245, 251, 268, 278, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 268, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Плетенецького Олександра Васильовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник