Справа № 160/5626/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/5626/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Рівненської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року (суддя Савченко А.В., повний текст рішення складено 03.11.2023) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія ДТЗ»

до Рівненської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія ДТЗ» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів № UА204000/2022/000168/2 від 03.11.2022.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія ДТЗ», Україна (Покупець) та компанією TAIZHOU SAGA IMPORT&EXPORT CO. LTD, Китай (Продавець) укладено Контракт від 23.10.2019 № SAG-1-2020, за у мовами якого продавець продає, а покупець купує «товар» в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного Контракту. Поставка здійснюється за правилами Інкотермс 2010 року. Конкретні умови поставка партії товару, реквізити вантажоодержувача, а також строки поставки зазначаються в специфікаціях (додатках) до цього контракту. Сторони мають право після підписання Специфікації змінити умови поставки, зазначені у ній, шляхом підписання додаткової угоди.

В адресу позивача було оформлено поставку партії товару на умовах FOB Циндао, Китай, відповідно до Специфікації № 25 від 01.07.2022 на загальну суму 144 069,00 дол. США: інверторний генератор Vitals Master IG в кількості 70 шт. по ціні 119,00 дол. США за шт. на загальну суму 8 330,00 дол. США; бензиновий генератор Vitals Master KLS в кількості 50 шт. по ціні 122,50 дол. США за шт. на загальну суму 6 125,00 дол. США; дизельний генератор Кентавр КДГ-505ЕК в кількості 160 шт. по ціні 308,00 дол. США за шт. на загальну суму 49 280,00 дол. США; дизельний генератор Кентавр КДГ-505ЕК/З в кількості 90 шт. по ціні 310,00 дол. США за шт. на загальну суму 27 900,00 дол. США; бензиновий генератор Vitals Master KLS в кількості 30 шт. по ціні 250,30 дол. США за шт. на загальну суму 7 509,00 дол. США; бензиновий генератор Vitals Master KLS в кількості 20 шт. по ціні 265,00 дол. США за шт. на загальну суму 5 300,00 дол. США; бензиновий генератор Vitals Master KLS в кількості 30 шт. по ціні 236,40 дол. США за шт. на загальну суму 7 092,00 дол. США; дизельний генератор Vitals WP в кількості 50 шт. по ціні 320,36 дол. США за шт. на загальну суму 16 018,00 дол. США; дизельний генератор Vitals WP в кількості 50 шт. по ціні 330,30 дол. США за шт. на загальну суму 16 515,00 дол. США.

З метою митного оформлення поставленої партії товару позивачем було подано 02.11.2022 до Рівненської митниці ЕМД № UA204020/2022/028369.

Митна вартість імпортованого товару заявлена декларантом за ціною Контракту.

Разом з митною декларацією позивачем для митного оформлення товару було надано: зовнішньоекономічний контракт № SAG-1-2020 від 23.10.2019; додаток (специфікацію) до нього № 25 від 01.07.2022, рахунок-фактуру № 22SG5201 від 15.08.2022; пакувальний лист до нього від 15.08.2022, технічний опис товарів; договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) № 1510/912/2019 від 15.10.2019; коносамент № BW22080033 від 18.08.2022; довідку про транспортні витрати від 30.09.2022; залізничну накладну № 44412 від 18.08.2022.

Під час митного контролю митний орган дійшов висновку, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару.

Зокрема: до митного оформлення декларантом надано залізничну накладну, де отримувачем товару вказано ТОВ «Спільне українсько-грецьке підприємство «Імтрекс», що не кореспондується з заявленими за митною декларацією відомостями; відповідно до п. 1.2 Договору від 15.10.2019 № 1510/912/2019 детальні умови морського перевезення визначаються в заявках, підписаних замовником, які є невід`ємною частиною Договору. До митного оформлення заявки не надано. До митного оформлення надано Довідку про транспортні витрати від 30.09.2022 б/ н, що суперечить положенням наказу МФУ від 24.05.2012 № 599; відповідно до умов оплати згідно зі Специфікацією від 01.07.2022 № 25 покупцем повинна бути здійснена попередня оплата в сумі 139 734,40 дол. США. До митного оформлення не надано жодних банківських платіжних документів, для підтвердження виконання умов оплати.

Запропоновано декларанту додатково подати: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; банківські платіжні документи, щодо виконання умов оплати згідно зі Специфікацією від 01.07.2022 № 25; заявку відповідно до пункту 1.2 Договору від 15.10.2019 № 1510/912/2019; митну декларацію країни відправлення; документи, що містять відомості про додатково понесені витрати з транспортування товарів відповідно до положень наказу МФУ від 24.05.2012 № 599.

Позивачем 03.11.2022 подано до митного органу пояснення та надано додаткові документи: додаткову угоду від 01.03.2022 № 9, прайс-лист від 26.05.2022, комерційну пропозицію виробника від 10.06.2022, платіжне доручення від 18.08.2022 № 1240, заявку на перевезення від 01.07.2022 № 1/106, інвойс від 30.09.2022 № L51790 про сплату транспортних витрат, акт виконаних робіт від 25.10.2022.

За результатом опрацювання поданих декларантом документів, Рівненською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 03.11.2022 № UА204000/2022/000168/2 за 2 резервним методом.

В якості підстав для прийняття такого рішення, відповідачем зазначено:

- декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року;

- подані до митного оформлення документи, в тому числі додатково надані, містять неточності:

1) до митного оформлення декларантом надано залізничну накладну, де отримувачем товару вказано ТОВ «Спільне українсько-грецьке підприємство «Імтрекс», що не кореспондується з заявленими за митною декларацією відомостями;

2) додатково надана комерційна пропозиція від 10.06.2022 містить відомості про кількість товару, що кореспондується з імпортованою партією, однак, не відповідає кількості товару, що узгоджено сторонами згідно зі Специфікацією від 01.07.2022 № 25;

3) відповідно до п. 1.2 Договору від 15.10.2019 № 1510/912/2019 детальні умови морського перевезення визначаються в заявках, підписаних замовником, які є невід`ємною частиною Договору. Надана додатково Заявка № 1/106 від 01.07.2022 містить відомості про вагу товару, однак, рахунок виписано значно пізніше 15.08.2022, що унеможливлює встановлення точної ваги товару при поданні заявки на перевезення;

4) декларантом додатково надано платіжне доручення від 18.08.2022 № 1240, однак оплата здійснена пізніше, ніж виписаний рахунок від 15.08.2022 № 22SG5201, що не кореспондується з умовами оплати згідно зі Специфікацією від 01.07.2022 № 25;

5) додатково наданий рахунок від 30.09.2022 № L51790 містить відомості про вартість морського фрахту та залізничної доставки, однак не містить відомостей про вартість організації такого перевезення (експедиторська винагорода). Згідно з відомостями рахунку від 30.09.2022 № L51790 оплата за надані послуги повинна бути здійснена 04.10.2022. Декларантом не надано банківських платіжних документів, що підтверджували б виконання умов оплати згідно з рахунком від 30.09.2022 № 151790.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку доводам митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення, в розрізі з вищенаведеними нормами чинного законодавства та встановленими обставинами справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що за умовами контракту поставка товару здійснюється на умовах FOB, в якому визначено, що в разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Відтак, під час митного оформлення товару декларант має подати належні документи на підтвердження витрат на доставку товару до місця його відвантаження.

На підтвердження таких витрат позивачем подано до митного органу: договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) № 1510/912/2019 від 15.10.2019; коносамент № BW22080033 від 18.08.2022; довідку про транспортні витрати від 30.09.2022; залізничну накладну № 44412 від 18.08.2022; заявку на перевезення від 01.07.2022 № 1/106; інвойс від 30.09.2022 № L51790 про сплату транспортних витрат; акт виконаних робіт від 25.10.2022.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що названі документи в повній мірі підтверджують таку складову митної вартості, як доставка товару.

Доводи апелянта про те, що декларантом не надано заявки на морське перевезення, як то передбачено пунктом 1.2 Договору від 15.10.2019 № 1510/912/2019, не є доведеними, адже під час процедури митного оформлення товару позивачем було надано заявку на перевезення від 01.07.2022 № 1/106.

Також суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованим зауваження митниці, що подання Довідки про транспортні витрати від 30.09.2022 б/н суперечить положенням наказу МФУ від 24.05.2012 № 599, адже рішення суб`єкта владних повноважень має бути зрозумілим та юридично визначеним, яке дає можливість особі зрозуміти в чому саме та в яких межах він допустив порушення, що б забезпечило можливість усунути відповідне порушення. Натомість, митний орган не конкретизував в чому саме полягає порушення, а саме, якій нормі наказу № 599 суперечить поданий декларантом документ. Не надав відповідач обґрунтовані пояснення в цій частині й суду.

Додатково суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи митного органу про не надання декларантом доказів оплати згідно з рахунком від 30.09.2022 № L51790 є слушними, але не є такими, що не доводять митну вартість товару, адже визначена в рахунку вартість послуг була включена до ціни товару. Не своєчасна ж сплата такої вартості є лише порушення господарських зобов`язань, в які не може втручатися митний орган.

Щодо доводів апелянта, що за додатково наданим платіжним дорученням від 18.08.2022 № 1240 оплата здійснена пізніше, ніж виписаний рахунок від 15.08.2022 № 22SG5201, що не кореспондується з умовами оплати згідно зі Специфікацією від 01.07.2022 № 25, колегія суддів зазначає, що Специфікація не містить таку умову, як здійснення передоплати товару в день виставлення рахунку. Відтак, зауваження митного органу в цій частині є необґрунтованими.

Так само носять штучний характер доводи відповідача, що додатково наданий рахунок від 30.09.2022 № L51790 містить відомості про вартість морського фрахту та залізничної доставки, однак, не містить відомостей про вартість організації такого перевезення (експедиторська винагорода), адже апелянтом не зазначено який саме первинний документ або норма чинного законодавства вимагає таких дій від позивача.

Апелянтом не доведено, що подані позивачем документи не відповідають умовам поставки та вимогам чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що за приписами статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Закон не містить чіткого переліку документів, якими має підтверджуватися вартість перевезення, відтак до уваги мають бути будь-які документи, з яких можливо встановити відповідні витрати.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зміст наданих позивачем документів доводить, що декларантом при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають можливість визначити складові митної вартості товару, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Первинні документи, які були подані позивачем до митного органу, є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують достовірність наданої інформації.

З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що митним органом не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої позивачем митної вартості товару, враховуючи умови Контракту та приписи чинного законодавства.

Відтак, у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення.

Рішення суду першої інстанції постановлено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року в адміністративній справі № 160/5626/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 25 червня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 25 червня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров