Справа № 560/2531/24
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2531/24
РІШЕННЯ

іменем України

25 червня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови (бездіяльності) протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною відмову (бездіяльність) військової частини НОМЕР_2 , стосовно нездійснення нарахування і виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років; підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія) та додаткової винагороди за період 15.11.2023 по 20.01.2024, яка збільшується до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу лікування та безпосередньої участі у бойових діях або забезпечують здіснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за період 15.11.2023 по 20.01.2024, грошове забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років; підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія) та додаткову винагороду, яка збільшується до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу лікування та безпосередньої участі у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 16.10.2023 отримав травму під час безпосередньої участі у бойових діях, що підтверджується довідкою про обставини травми військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2023 №1843/21009. Надалі позивач проходив стаціонарне лікування, а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №20 від 20.01.2024 - виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Проте, за період з 15.11.2023 по 21.02.2024 (дата подання позову), грошове забезпечення та додаткова виплата у розмірі 100000 грн, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), протиправно не виплачені.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що підставою для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, або у відпустці для лікування є те, що таке лікування проводиться після поранення (контузії, травми або каліцтва) та військовослужбовець проходить лікування саме через отримане під час захисту Батьківщини поранення (контузію, травму або каліцтво), тобто, має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між отриманим пораненням і його лікуванням (що проводиться стаціонарне лікування саме такого поранення). Проте позивач не надав відповідачу документи, зазначені у позові (довідку ВЛК від 23.11.2023 №12945, виписку із медичної карти хворого №4961 від 24.11.2023, довідку військової частини НОМЕР_3 від 26.12.2023) та інші документи, які б підтверджували, що позивач проходив стаціонарне лікування через отримане поранення під час захисту Батьківщини.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що викладені в відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.02.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2023 №1843/21009 позивач 16.10.2023 в районі населеного пункту Новопрокопівка Запорізької області, під час виконання бойового завдання в складі сил та засобів 10АК ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " відповідно до бойового розпорядження командира 2 МБ військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2023 №267дск, у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, в наслідок ураження артилерійського обстрілу отримав травму.

За змістом довідки військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_3 (довідка військової частини НОМЕР_3 від 23.11.2023 №12945) проведено 23.11.2023 медичний огляд позивача. Травма, ТАК пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно з випискою із медичної карти хворого №4961 позивач перебував у стаціонарі з 16.10.2023 по 24.10.2023.

За змістом довідки військової частини НОМЕР_3 від 26.12.2023 позивач дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 з 22.12.2023 по час видачі довідки.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.01.2024 №20 позивача з 20.01.2024 виключено зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2024 №1843/3578 позивачу за період з 15.11.2023 по 20.01.2024 нараховане та виплачене грошове забезпечення та інші виплати в сумі 71024,22 грн. Також нарахована додаткова винагорода 30 тис у грудні 2023 року (19354,84 грн) та в січні 2024 року (7741,94 грн).

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся в суд з позовом.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб").

Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Приписами пункту 1-2 Постанови №168 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто, Постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 Постанови №168, у розмірі 100000,00 грн, а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Зі змісту наведених норм слідує, що додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

У свою чергу, підставою для видачі наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як встановив суд, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2023 №1843/21009 позивач отримав травму під час виконання бойового завдання в складі сил та засобів 10АК ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " відповідно до бойового розпорядження командира 2 МБ військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2023 №267дск, у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_3 (довідка військової частини НОМЕР_3 від 23.11.2023 №12945) встановлено, що травма позивача, ТАК пов`язана із захистом Батьківщини. Тобто позивач отримав травму, яка пов`язана з захистом Батьківщини.

Разом з тим, згідно з випискою із медичної карти хворого №4961 позивач перебував у стаціонарі з 16.10.2023 по 24.10.2023, а за змістом довідки військової частини НОМЕР_3 від 26.12.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 з 22.12.2023 по 26.12.2023.

Зі змісту наведеного слідує, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в періоди з 16.10.2023 по 24.10.2023 та з 22.12.2023 по 26.12.2023, оскільки останній перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини. Доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні та/або у відпустці в інші частини спірного періоду не надано.

При цьому, суд зазначає, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Таким чином, позивачу відповідач мав виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в періоди з 16.10.2023 по 24.10.2023 та з 22.12.2023 по 26.12.2023 і, не зробивши цього, вчинив протиправну бездіяльність, а тому, для захисту прав та інтересів позивача, відповідача належить зобов`язати нарахувати та виплати йому зазначену винагороду.

Щодо твердження відповідача, що позивач не на надав документи, які підтверджують проходження ним стаціонарного лікування через отримане поранення під час захисту Батьківщини, як підставу для відмови у позові, суд зазначає, що законодавством не встановлено такого звернення військовослужбовця для отримання належного йому грошового забезпечення, частиною якого, відповідно до Закону №2011-ХІІ, є вказана винагорода.

При цьому, що відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, командування частини повинно знати де (на лікуванні, у відпустці), у зв`язку з чим та на підставі чого перебуває військовослужбовець частини.

Щодо позовних вимог в частині нарахування і виплати позивачу за період з 15.11.2023 по 20.01.2024 грошового забезпечення (посадового окладу; окладу за військовим званням; надбавки за вислугу років; підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія), суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, оскільки згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2024 №1843/3578 позивачу за вказаний період нараховане та виплачене грошове забезпечення та інші виплати.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в періоди з 16.10.2023 по 24.10.2023 та з 22.12.2023 по 26.12.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в періоди з 16.10.2023 по 24.10.2023 та з 22.12.2023 по 26.12.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк