Справа № 160/11232/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
30.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.08.1987 року по 15.01.1996 року на посаді завідуючої дитячим садком при колгоспі ім. Свердлова Магдалинівського району Дніпропетровської області до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, у зв`язку з тим, що вона має педагогічний стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з 16.05.2024 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV).
24.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою № 131 про проведення перерахунку пенсії (призначення грошової допомоги відповідно пункту 7-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.01.2024 року № 23 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії (призначенні грошової допомоги відповідно пункту 7-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) та зазначено наступне. Згідно наданої довідки від 15.09.2023 року № 29 можливо зарахувати періоди страхового стажу, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів "е" - "ж" з 15.08.1984 року по 10.07.1987 року, з 18.01.1996 року по 06.08.1997 року, з 11.09.2002 року по 30.09.2023 року, що за підрахунком складає 24 роки 9 місяців 13 днів, якого недостатньо для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно вимог п. е статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року но 31 березня 2024 року не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788 - ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік № 909).

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004 року), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004 року) на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До введення в дію Закону № 1058-IV, який діє з 01.01.2004 року, пенсії призначались згідно Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ).

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі спірного рішення вбачається, що згідно наданої довідки від 15.09.2023 року № 29 можливо зарахувати періоди страхового стажу, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів "е" - "ж" з 15.08.1984 року по 10.07.1987 року, з 18.01.1996 року по 06.08.1997 року, з 11.09.2002 року по 30.09.2023 року, що за підрахунком складає 24 роки 9 місяців 13 днів, якого недостатньо для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З матеріалів справи вбачається, що спірним є період роботи позивача з 01.08.1987 року по 15.01.1996 року на посаді завідуючої дитячим садком при колгоспі ім. Свердлова Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Як вбачається із копії трудової книжки НОМЕР_1 від 04.09.1984 року позивач в період з 01.08.1987 року по 15.01.1996 року працювала на посаді завідуючої дитячим садком при колгоспі ім. Свердлова Магдалинівського району Дніпропетровської області.

До Порядку № 909 входять посади директорів (завідуючих), вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Пунктом 2 примітки до Постанови № 909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про освіту» (далі- Закон № 2145-VІІІ) невід`ємним складником системи освіти є і дошкільна освіта.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про дошкільну освіту» (далі- Закон № 2628-ІІІ) систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності. Тобто періоди роботи у дошкільних закладах освіти також мають бути враховані до пільгового стажу.

Крім того, Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 (з наступними змінами), встановлено, що директор, завідувач дошкільного навчального закладу є педагогічним працівником.

Відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974 року, що діяв на час роботи позивача у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.

Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

В період роботи позивача з 1987 року по 1996 року (спірний період) діяла Конституція УРСР від 30.01.1937 року, якою також визнавались дві форми власності: соціалістична та особиста.

Статтею 5 Конституції УРСР від 30.01.1937 р., в редакції, що діяла на 1987 р. зазначено, що соціалістична власність в Українській PCP має або форму державної власності (всенародне добро), або форму кооперативно-колгоспної власності (власність окремих колгоспів, власність кооперативних об`єднань).

Тобто, дошкільні навчальні заклади при колгоспах, у вказаний період відносилися до соціалістичної власності, а не особистої, що прирівнюється до державної і комунальної власності та дає підстави вважати про наявність підстав для зарахування спірного періоду до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачену пунктами «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічний висновок було викладено по подібним справам у Постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року по справі №466/2943/17.

Спеціальність стажу роботи у дошкільних закладах, які були у власності колгоспів підтверджується і пп. 3 п. 4 розділу X Закону № 2628-ІІІ де зазначено, що реорганізація або ліквідація діючих комунальних дошкільних навчальних закладів, а також дошкільних навчальних закладів, створених колишніми сільськогосподарськими колективними та державними господарствами, допускається лише за згодою територіальної громади (загальних зборів) села, селища, міста або на підставі результатів місцевого референдуму.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував період роботи позивача з 01.08.1987 року по 15.01.1996 року, що складає 8 років 5 місяців 15 днів та безпідставно відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги.

Враховуючи наявність у позивача спеціального стажу, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 30.01.2024 року № 23 щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі десяти місячних пенсій.

Та, як наслідок, задоволенню підлягають похідні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.08.1987 року по 15.01.1996 року на посаді завідуючої дитячим садком при колгоспі ім. Свердлова Магдалинівського району Дніпропетровської області до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, у зв`язку з тим, що вона має педагогічний стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 30.01.2024 року № 23 щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ) зарахувати період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 29.12.1999 року Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області) з 01.08.1987 року по 15.01.1996 року на посаді завідуючої дитячим садком при колгоспі ім. Свердлова Магдалинівського району Дніпропетровської області до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 29.12.1999 року Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області) грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, у зв`язку з тим, що вона має педагогічний стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 29.12.1999 року Магдалинівським РВУМВС України в Дніпропетровській області) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна