Справа № 206/2260/24
Суддя: Прінь І. П.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/2260/24
Провадження 2-а/206/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Прінь І.П., за участі секретаря Погребної А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, третя особа6 інспектор 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Лещенко Ганна Василівна про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому зазначила, що 06.05.2024 року о 17.34 год інспектором 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕНА № 2084645 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.Згідно із цією постановою 06.05.2024 року о 17.34 год. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON АН474768СА, рухався по вул. Сонячна Набережна (Малиновського) зі швидкістю 80км/год в населеному пункті, чим перевищив дозволену швидкість руху на 30км/год. Швидкість вимірювалась лазерним приладом TruCam 008358, також під час розгляду справи було з`ясовано, що водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.2.1г ПДР. Інспектором накладено стягнення на позивача шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, тобто за частиною 1 ст. 126 КУпАП. Проте, спірна постанова не містить відомостей, за якою статтею КУпАП притягнуто позивача за менш суворе правопорушення, не надано доказів вчинення даного правопорушення. Вона не визнавала своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме у вчиненні перевищення швидкості у населеному пункті. Нею було подано письмове клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки їй був потрібен час для підготовки для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також час для отримання правової допомоги кваліфікованого адвоката. Однак її клопотання було проігноровано, інспектор поліції підійшов до справи формально, виніс постанову без дотримання процесуального порядку розгляду справи. Підготовки до розгляду справи фактично не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були досліджені докази вчинення нею адміністративних правопорушень, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та взагалі не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Так, працівники поліції вимірювали швидкість її автомобіля, знаходячись на іншому боці дороги, на зустрічній полосі руху відносно її транспортного засобу. Вона рухалася по вул. Сонячна набережна, на якій дозволена максимальна швидкість руху 70 км/год. Фіксація швидкості руху здійснювалася без співставлення з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на те, що транспортний засіб позивача на момент фіксації руху знаходився у зоні обмеження руху і на вказаному відрізку дороги знаходився знак 5.70 ПДР. Вимірювач швидкості Трукам тримався поліцейським в руці, тобто не був вмонтований стаціонарно, що суперечить приписам ст.40 ЗУ Про Національну поліцію». У постанові не зазначені докази, на підставі яких інспектор поліції прийшов до висновку про наявність в її діях адміністративних правопорушень. Тобто вказана постанова взагалі не містить жодних доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП ( за перевищення швидкісного режиму), що виключає її законність. Наголошує на тому, що вона не порушувала правила дорожнього руху, а тому поліцейський зупинив її автомобіль безпідставно, тобто вимога щодо пред`явлення страхового полісу також є безпідставною. Вважає дії інспектора щодо зупинки її транспортного засобу, складання відносно неї постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, порушення порядку розгляду справи про адміністративне праворушення, позбавлення її права на захист під час розгляду справи є протиправними. Просила скасувату винесену відносно неї постанову серії ЕНА № 2084645 від 06.05.2024.

Представник відповідача подав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити, справу розглянути за відсутності представника відповідача. У відзиві вказує на те, що складена постанова від 06.05.2024 року серії ЕНА № 2084645 повністю відповідає вимогам встановленим п.5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.Автомобіль позивача було зупинено через порушення швидкісного режиму. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam. Під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 за перевищення швидкості руху було виявлено, що остання не має страхового полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи приписи ч.2 ст. 36 КУпАП було прийнято рішення про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., тобто накладено штраф за більш серйозне правопорушення. На відеозапису з нагрудного відео реєстратора зафіксовано розгляд справи, який проводився згідно чинного законодавства, а також пояснення позивача, де остання повідомляє, що в неї відсутній чинний страховий поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Щодо посилань позивача про порушення її права на захист зазначає, що Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представника у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч.1 ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, т.ч. відсутність захисника не суперечить інтересам правосуддя. Також можливість перенесення поліцейським розгляду справи не передбачена чинним законодавством, а розгляд справи відбувається безпосередньо на місці вчинення правопорушення. Оскільки поліцейським було прийнято постанову із дотриманням вимог КУпАП, просив відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій вона повторно зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про порушення нею п.12.4 ПДР. У разі відсутності в постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення, які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені особою, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключає їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові ( постанова ВС від 15.11.2018, № 524/5536/17). Вина особи не може гуртуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України). Оскільки відповідач у постанові від 06.05.2024 не зазначив докази, на підставі яких він дійшов висновку про наявність в її діях порушення хоча б якихось правил дорожнього руху, то надані ним до відзиву докази не можуть бути прийняті судом.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала на адресу суду заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відзиві на позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві на позов, просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне.

06.05.2024 року о 17.34 год. інспектором 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Лещенко Г.В. було винесено постанову серії ЕНА № 2084645, відповідно до якої водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON АН474768СА, рухався по вул. Сонячна Набережна (Малиновського) зі швидкістю 80км/год в населеному пункті, чим перевищив дозволену швидкість руху на 30км/год. Швидкість вимірювалась лазерним приладом TruCam 008358, також під час розгляду справи було з`ясовано, що водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.2.1г ПДР відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. В постанові вказано, що водія притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення штраф 425 грн.

У пункті 7 постанови зазначено, що до постанови додається : 472873, клопотання.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнає-ться протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно вимог ст. 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306.

Відповідно п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП є банкетною та містить відсилочну норму до Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.1г ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Таким чином, право органів Національної поліції перевіряти наявність у водія страхового полісу посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі за № 127/19283/17.

Зважаючи на вказане вище, суд приходить висновку, що інспектором поліції було висунуто законну вимогу позивачу щодо пред`явлення документів на право керування транспортним засобом, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Позивач також посилається на ті обставини, що інспектором накладено на неї стягнення шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, тобто за ч.1 ст. 126 КУпАП, проте, спірна постанова не містить відомостей, за якою статтею КУпАП притягнуто позивача за менш суворе правопорушення, у постанові не зазначені докази вчинення водієм даних правопорушень.

Статтею 36 КУпАП та пунктом 4 Розділу V Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Містерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція №1395), встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З позовної заяви вбачається, що позивач не визнає свою вину у порушенні Правил дорожнього руху, а саме перевищення швидкості в населеному пункті, оскільки на вул.. Срнячна набережна максимальна дозволена швидкість руху становить 70 км/год, а тому поліцейський зупинив її неправомірно. Винесена інспектором поліції постанова взагалі не містить ні опису доказів, ні посилання на такі докази, на підставі яких інспектор дійшов висновку про наявність в її діях порушень правил ПДР, а відтак і вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, відповідачем до відзиву надано диск з відеозаписами з нагрудних камер інспекторів поліції № 472873, № 470479 та скріншоти з сайту МСТБУ про пошук чинного страхового полісу на ТЗ № НОМЕР_1 .

Одразу, суд зауважує на тому, що у постанові серії ЕНА №2084645 від 06.05.2024, жодних посилань на відеозапис з камери № 470479 та на скріншоти з сайту МСТБУ, як на докази у цій справі, не має.

З дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 472873 встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 дійсно було зупинено, як зазначив інспектор, через перевищення швидкості.

Інспектор ОСОБА_2 , яка проводила розгляд справи, допустилася ряд порушень вимог ст. ст. 245-248,279,280 КУпАП.

Так, інспектор ОСОБА_2 почала розгляд справи про адміністративне правопорушення не оголосивши свою посаду та прізвище. Розгляд справи розпочався з оголошення виявленого правопорушення, а саме - перевищення швидкісного режиму у населеному пункті, про що і зазначено на початку постанови. Проте у постанові не зазначено, який пункт Правил дорожнього руху порушила ОСОБА_1 і за якою статтею КУпАП її дії кваліфіковані. До постанови також не додано докази порушення ОСОБА_1 ПДР, які б свідчили про перевищення нею швидкісного режиму. Постанова тільки містить запис про те, що швидкість руху вимірювалася приладом TRUCAM 008358.

Інспектором були роз`яснені ОСОБА_1 її права, зокрема,заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.

ОСОБА_1 було заявлено письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідність скористатися правовою допомогою адвоката під час розгляду справи. Однак інспектор відмовив у задоволенні клопотання, чим обмежив процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на захист.

Зі змісту відеозапису також вбачається, що поліцейським не було запропоновано ОСОБА_3 надати свої пояснення.

Постанова інспектора не містить посилань на ст. 36 КУпАП, яка, як вказують і позивач і відповідач, була застосована при визначенні стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Ця обставина свідчить про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектор не дотримався вимог, передбачених ст.279 КУпАП.

Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття постанови, зокрема, доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження факту допущення позивачем порушення вимог ПДР, а саме перевищення швидкісного режиму, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З дослідженого відеозапису , а також з відзиву відповідача, судом встановлено, що причиною зупинки ОСОБА_1 було порушення нею швидкісного режиму в населеному пункті. Саме з розгляду даного правопорушення і було розпочато розгляд справи.

Тобто, із позовної заяви позивача, відзиву відповідача та відеозапису з бодікамери інспектора № 472873 встановлено, що позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та за ч.1 ст. 126 КУпАП, із застосовано ст. 36 КУпАП, із призначенням їй покарання за більш серйозне правопорушення.

Однак сама постанова таких даних не містить. Жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем суду не надано. У постанові взагалі не зазначено ні пункт ПДР, який позивач порушила, ні стаття КУпАП за якою позивач була визнана винною за менш серйозне правопорушення.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до вимог ст. 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Накладення на ОСОБА_1 штрафу є втручанням держави в її право на мирне володіння майном (в даному випадку - грошовими коштами). Таке втручання є невиправданим, оскільки воно було здійснено з істотним порушенням вимог закону. Тому оскаржувана постанова суперечить не тільки національному законодавству, а також свавільно порушує гарантії, передбачені п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою відновлення законності належить скасувати постанову серії ЕНА №2084645 від 06.05.2024 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 126,222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78,139,205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 1 взводу 3 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області Лещенко Ганни Василівни серії ЕНА №2084645 від 06.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути з відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань цього органу, судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 605,60 грн.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Судове рішення складено та підписано 19.06.2024.

Суддя І.П. Прінь