Справа № 440/425/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 р. Справа № 440/425/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2024, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 15.03.24 у справі № 440/425/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі також відповідач), у якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9126-51/1312-У від 16 червня 2023 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з висновками, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не взяв до уваги, що з 29.12.2018 позивачем припинено підприємницьку діяльність, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру, до якого внесений відповідний запис про припинення; Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2023 за № Ф-9126-51/1312-У від відповідача позивач не отримував. Вважає, що копія конверта з її адресою, як отримувача, що додана відповідачем до відзиву, не може вважатись належним фактом вручення оскаржуваної Вимоги. Звертає увагу, що відповідачем не спростовано зауважень позивача щодо сплати податків та внесків, а також подавання звітності до органів податкової служби.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ДПС у Полтавській області (Кременчуцька ДПІ) як фізична особа, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності, дата державної реєстрації припинення 29.12.2018, про що до ЄДР внесено запис № 3003665; перебувала на загальній системі оподаткування.

Згідно з інтегрованою карткою платника податку (далі - ІКПП) станом на 19.01.2024 у позивача за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від здійснення підприємницької діяльності (технологічний код 71040000) (далі - єдиний внесок) зберігається заборгованість, яка виникла внаслідок проведення щоквартальних нарахувань: по строку сплати 09.02.2018 нараховано 8448,00 грн за 2017 рік; по строку сплати 19.04.2018 нараховано 2457,18 грн за І квартал 2018 року; по строку сплати 19.07.2018 нараховано 2457,18 грн за ІІ-квартал 2018 року; по строку сплати 19.10.2018 нараховано 2457,18 грн за ІІІ квартал 2018 року.

Зазначені обставини зумовили винесення контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9126-51/1312-У від 16 червня 2023 року.

Матеріалами справи підтверджено, що зазначена вимога направлялась на адресу позивача засобами поштового зв`язку, проте повернулась відправнику через неможливість її вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Про вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9126-51/1312-У від 16 червня 2023 року позивач дізналася після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження № 73271759 від 09.11.2023 щодо стягнення податкового боргу.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною вимогою, звернулася до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9126-51/1312-У від 16 червня 2023 року.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 за № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 за № 449, у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 за № 469 (далі - Інструкція № 449), Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 за № 435 (далі - Порядок № 435).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом № 2464-VI.

У статті 1 Закону № 2464-VI закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з пунктом 11 статті 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, нараховується пеня, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із Законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 12 пункту 4 статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки.

Відповідно підпункту 3 пункту 11.18 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 за № 1588 (далі - Порядок) внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи, здійснюється у разі внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Підпунктом 4 пункту 11.18 розділу XI Порядку передбачено, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно з підпунктом 6 пункту 11.18 розділу XI Порядку після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 25 Закону № 2464 та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженої Наказом Мінфіну України від 20.04.2015 за № 449 (далі - Інструкція) податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону № 2464, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Відповідно до абзацу 23 пункту 4 Розділу VI Інструкції - у разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дати змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно з пунктом 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 за № 449 (у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 за № 469) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога). В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 податкову звітність за 2015 - 2018 роки не подавала, що позивачем не спростовано.

В інтегрованій картці платника податку позивача (далі - ІКПП) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від здійснення підприємницької діяльності (технологічний код 71040000) (далі - єдиний внесок) відображені щоквартальні автоматичні нарахування, а саме: за 2017 рік - 8448,00 грн; за І квартал 2018 року - 2457,18 грн, за ІІ квартал 2018 року 2457,18 грн, за ІІІ квартал 2018 року 2457,18 грн.

Отже, за позивачем зберігається заборгованість з єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн за період з 01.01.2017 по 30.06.2018, тобто яка виникла до припинення ОСОБА_1 своєї підприємницької діяльності.

Станом на 31.05.2023 згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за ОСОБА_1 зберігалась заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 15819,54 грн.

16.06.2023 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9126-51/1312, яку направлено боржнику засобами поштового зв`язку. Судом установлено, що поштове відправлення повернуто з відміткою "за закінченням терміну зберігання" від 25.07.2023.

Отже, датою вручення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9126-51/1312 від 16.06.2023 позивачу вважається 25.07.2023.

На виконання вимог указаних норм, до виконавчої служби направлена вимога № Ф-9126-51/1312-У від 16.06.2023, яка набула статусу узгодженої.

Узгоджена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2023 за № Ф-9126-51/1312-У направлена до Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції разом із заявою про її примусове виконання від 27.10.2023.

Станом на 23.01.2023 заборгованість позивача з єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не погашена та становить 15819,54 грн.

Жодних доказів на спростування зазначеного позивачем не надано.

Отже, порушень порядку винесення та надіслання платнику спірної вимоги судом не встановлено.

З огляду на встановлені обставини щодо наявності у позивача обов`язку зі сплати ЄСВ, що позивачем не спростовано, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 у справі № 440/425/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова