Справа № 580/2705/24
Суддя: Швед Едуард Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2705/24 Суддя першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Шведа Е.Ю.,

суддів - Голяшкіна О.В., Заїки М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення і зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ в Тернопільській області) про:

- визнання протиправним рішення ГУ ПФ в Тернопільській області від 22.09.2023 №3 про відмову у перерахунку пенсії та незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1977 до 30.06.1980;

- зобов`язання ГУ ПФ в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди навчання у Шахтарському торговому технікумі з 01.09.1977 до 30.06.1980;

- зобов`язання ГУ ПФ в Тернопільській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з моменту звернення із відповідною заявою з 15.09.2023.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.09.2023 №3 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання у Шахтарському торговому технікумі з 01.09.1977 до 30.06.1980 та провести перерахунок пенсії з 15.09.2023 з урахуванням такого стажу.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що за нормами ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, а те, що довідка видана установою, розташованою на тимчасово окупованій території, не може позбавити особу права на зарахування такого стажу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, всупереч висновків суду, відсутні підстави для врахування наданої Позивачем довідки, виданої на тимчасово окупованій території та завіреної печаткою днр, оскільки такий документ складений посадовими особами незаконних органів, утворених на тимчасово окупованій території, внаслідок чого є неналежним доказом та не створює правових наслідків.

Після усунення недоліків, зазначених в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 про залишення апеляційної скарги без руху, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 05.06.2024.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2024 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФ в Черкаській області) та отримує пенсію відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 12).

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФ в Черкаській області, в якій просив перерахувати пенсію з урахуванням періоду навчання в Шахтарському торговельному технікумі з 01.09.1977 по 30.06.1980.

Водночас, рішенням ГУ ПФ в Тернопільській області від 22.09.2023 №13 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку його пенсії у зв`язку з тим, що відомості, відображені у довідці №427 від 11.09.2023 (далі - Довідка №4274 а.с. 21), зазначені російською мовою та завірені печаткою днр, а відтак остання не може бути врахована для перерахунку пенсії (а.с. 20).

Про прийняте рішення ОСОБА_1 повідомлено листом ГУ ПФ в Черкаській області від 28.09.2023 №2300-0206-8/64379 (а.с. 19).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ряду правових позиції Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки період навчання зараховується до стажу роботи, а те, що довідка видана незаконно створеним на тимчасово окупованій території органом, не може позбавляти особу права перерахунок пенсії.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Приписами ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, як правильно зазначено судом першої інстанції, згідно п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, згідно чинного законодавства, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах.

Аналогічне застосування наведених норм викладене у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №445/2374/16-а та від 17.01.2022 у справі №348/20/17.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, період навчання ОСОБА_1 у Шахтарському торговельному технікумі з 01.09.1977 по 30.06.1980 повинен зараховуватися до стажу роботи.

Відповідно до п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як було встановлено вище, на підтвердження періоду навчання у Шахтарському торговельному технікумі з 01.09.1977 по 30.06.1980 ОСОБА_1 було надано ГУ ПФ в Тернопільській області довідку від 11.09.2023 №427, видану установою так званої днр.

Наголошуючи на відсутності підстав для врахування цієї довідки, Відповідач зазначив, зокрема, що оскільки остання видана посадовими особами незаконних органів, утворених на тимчасово окупованій території, то вона є неналежним доказом та не створює правових наслідків.

Разом з тим, з такою позицією обґрунтовано не погодився суд першої інстанції з огляду на таке.

Відповідач обґрунтовано наголошує на тому, що будь-які акти (рішення, документи), видані органами та/або особами, які створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Водночас, ГУ ПФ в Тернопільській області не було враховано, що, як підкреслено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.10.2018 у справі №235/2357/17, до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «Намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій, ніяким чином не легітимізує таку владу.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що інформація, яка міститься у згаданих вище довідках, отримана з відомостей за 1977-1980 роки. Тобто, інформація, які зафіксована у довідці, випливає із змісту документів, які були складені до моменту тимчасової втрати контролю Україною над указаною територією. При цьому доказів щодо їх недостовірності Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову, не надано.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне підкреслити, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

З огляду на викладене, а також зважаючи на гарантоване ст. 46 Конституції України право громадян на соціальний захист, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у ГУ ПФ в Тернопільській області правових підстав для не врахування Довідки №427.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Е.Ю. Швед

Судді В.О. Голяшкін

М.М. Заїка

Повний текст постанови складено та підписано 25 червня 2024 року.