Справа № 233/2871/24
Суддя: Наумик О. О.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/2871/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Мішиної А. А., розглянувши справу адміністративного судочинства №233/2871/24 за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Соколов Володимир Віталійович, - до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Головне управління Національної поліції в Донецькій області, - «щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності»,

У С Т А Н О В И В:

17.05.2024 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Соколов Володимир Віталійович, звернулася до суду з позовною заявою адміністративної юрисдикції, в якій просить:

- Визнати причини пропуску строку на оскарження постанови №33 від 29.03.2024 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради поважними та задовольнити клопотання позивача про їх поновлення;

- Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради №33 від 29.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 13600 грн;

- Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, пославшись в обґрунтування заявлених позовних вимог на таке:

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 33 від 29 березня 2024 року (далі також - Відповідач), ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне порушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП, накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13600 грн.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувало те, що 17 березня 2024 року інспектором СЮП ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Любченко А. І. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368608 відносно ОСОБА_1 , згідно з яким 17.03.2024 о 10 год. 50 хв. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи у торгівельному кіоску за адресою: АДРЕСА_1 , продала 1 пляшку пива марки «Жигулівське» об`ємом 2,4 л з вмістом спирту 4,5%, за 170 грн гр. ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем, на території Донецької області, на якій заборонено торгівлю спиртними напоями згідно з наказом командувача оперативно-стратегічного управління військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №16од від 09 липня 2022 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

Крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 368608 від 17.03.2024, матеріали справи складаються з: супровідний лист адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради від 01.04.2024 № 01/33-АК на адресу ОСОБА_1 ; протокол № 33 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради від 29.03.2024; супровідний лист ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 19.03.2024 № 3221/203/02-24; письмове пояснення свідка ОСОБА_2 (без зазначення дати його складення); письмове пояснення свідка ОСОБА_3 (без зазначення дати його складення); письмове пояснення свідка ОСОБА_4 (без зазначення дати його складення); розписка ОСОБА_2 ; рапорт; таблиця фотоілюстрацій, що складається з трьох фото; копія паспорта ОСОБА_1 ; оптичний диск з відеозаписом.

Протокол про адміністративне правопорушення та постанова адміністративної комісії по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення. При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, так і протокол, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації або без належного підтвердження, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради за відсутності належних та допустимих доказів, формально підійшла до розгляду справи про адміністративне правопорушення, не надала оцінку розбіжностям, які містять складені працівниками поліції матеріали, а саме:

-Як Протокол про адміністративне правопорушення, так і інші матеріали справи, не містять даних про те, чи дійсно рідина, яка була предметом продажу за обставин, зазначених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 368608 від 17.03.2024, є пивом з вмістом спирту 4,5 %. Відсутній з цього приводу будь-який висновок експертаю.

-У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №368608 від 17.03.2024 відсутнє посилання на конкретну норму Закону України, яку нібито порушила ОСОБА_1 , що робить обвинувачення не конкретним і не розкриває об`єктивної сторони правопорушення.

Диспозиція ч.2 ст.156 КУпАП за своєю конструкцією є бланкетною нормою, яка для розкриття змісту правопорушення відсилає до відповідних норм Закону, або рішень відповідного органу місцевого самоврядування, порушення яких тягне адміністративну відповідальність.

Таким чином, у постанові Адміністративної комісії повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, порушення якого допущено особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Натомість, оскаржувана постанова Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 33 від 29.03.2024 не містить посилання на відповідні норми Закону, або рішення відповідного органу місцевого самоврядування, порушення яких допустила ОСОБА_1 , що потягло за собою притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 ставиться порушення нею вимог Наказу командувача оперативно-стратегічного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 16од від 09.07.2022 «Про заборону торгівлі на території Донецької області алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі». Зазначений Наказ складається з 7 пунктів. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №368608 від 17.03.2024 відсутнє посилання на конкретний пункт зазначеного Наказу командувача оперативно-стратегічного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 16од від 09.07.2022, який порушила ОСОБА_1 , що робить обвинувачення не конкретним і не розкриває об`єктивної сторони правопорушення.

- ОСОБА_1 не приймала участі у засіданні адміністративної комісії та безпосередньо не надавала пояснень при засіданні комісії.

-У письмовому поясненні свідка ОСОБА_2 останній не зазначає, а працівники поліції не встановлюють, що це за особа, яка нібито продала йому алкогольний напій, чи відомі йому її анкетні дані, особливі прикмети.

Відсутність даної інформації має суттєве значення, що ставить під сумнів придбання свідком ОСОБА_2 алкоголю безпосередньо у ОСОБА_1 за обставин, вказаних у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відсутність даної інформації має суттєве значення, оскільки пояснення свідка може мати відношення до вчинення адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 зовсім іншою особою, при інших обставинах, ніж зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

«Дата документа» - обов`язковий реквізит, що надає документу юридичної сили та доказовості, що регламентовано ДСТУ 4163:2020.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не містять зазначення дати проведення їх опитування, як обов`язкового реквізиту цих документів, що не надає їм юридичної сили та доказовості.

-До матеріалів справи не додано фото чи відеозапису, який би підтвердив, що ОСОБА_1 у зазначений в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення день, час, місці дійсно здійснила торгівлю алкогольними напоями.

-На доданому фото з зображенням торгівельного кіоску алкогольні напої відсутні.

-На доданому відеозаписі, який зроблено на власний мобільний телефон поліцейського, зафіксовано розмову поліцейського з якоюсь особою, яка перебуває в торгівельному кіоску;

-До матеріалів справи особою яка склала протокол про адміністративне правопорушення не додано документів на встановлення особи, яка є власником торгівельного кіоску за вищевказаною адресою.

-В матеріалах справи відсутні протоколи огляду речей, за змістом яких поліцейські 17.03.2024 провели огляд та виявили, вилучили у ОСОБА_2 вищевказану пляшку пива. За змістом якого можливо було б розуміти, що вищевказане виявлене та вилучене майно є належними та допустимими речовими доказами у справі.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що речі для тимчасового зберігання не вилучалися, тоді як ОСОБА_2 згідно з розпискою отримав від працівників поліції та зобов`язався зберігати пляшку пива до вирішення питання за фактом.

-Розгляд справи відповідачем ґрунтувався виключно на протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідка ОСОБА_2 . Інші докази вчинення правопорушення відсутні.

-В оскаржуваній постанові не зазначено інформації про наявність фіскального чеку, що «поза розумним сумнівом» підтверджував би продаж вказаного товару. Немає свідків які б підтвердили факт продажу. Грошові кошти, отримані від продажу пива, у ОСОБА_1 не вилучалися.

-Частина 2 ст.156 КУпАП передбачає відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі, зокрема, алкогольними напоями на території забороненій законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, тощо. Тобто, адміністративна відповідальність за ч.2 ст.156 КУпАП настає лише для працівників підприємств (організації) торгівлі або громадського харчування, а не для будь-яких інших осіб, тобто суб`єкт даного адміністративного правопорушення є спеціальним.

Проте, в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні жодні належні та допустимі докази про її статус як працівника підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування (наказ про прийняття на роботу). Також відсутня будь-яка інформація, що ОСОБА_1 здійснюється будь-яка підприємницька діяльність.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17, зазначає, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

При ухваленні постанови стосовно ОСОБА_1 адміністративна комісія при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради у порушення вищенаведених вимог процесуального Закону, не забезпечила права ОСОБА_1 на належну її участь у засіданні комісії, захисту, надання правової допомоги, надання пояснень, тощо. В матеріалах справи відсутнє посилання про своєчасне і належне повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження оспорюваної постанови № 33 від 29.03.2024, з таких обґрунтувань:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368608 від 17.03.2024, працівником поліції зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 29.03.2024 о 10:00 год. в адміністративній комісії. Поліція не може визначати за адміністративну комісію дату проведення засідання адміністративної комісії.

Матеріали справи не містять доказів того, що адміністративною комісією ОСОБА_1 завчасно було належним чином сповіщено про дату, час та місце засідання адміністративної комісії, про результат розгляду. Проте відповідачем всупереч імперативним вимогам вищевказаної статті 268 КУпАП розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 . Про винесену постанову вона дізналась 24 квітня 2024 року, отримавши листа від адміністративної комісії від 01.04.2024 № 01/33-АК за номером поштового відправлення 852 з копією оскаржуваної постанови. З матеріалами справи було ознайомлено 07 травня 2024 року, під час ознайомлення з матеріалами справи її представника.

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, вважає, було притягнуто безпідставно, без з`ясування всіх обставин справи та з порушенням процесуальних і матеріальних вимог КУпАП, що не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v/theUnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрите провадження у справі, по якій призначено судове засідання для розгляду по суті (а.с.34-35).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки - адвокат Соколов В. В. не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача (а.с.67-68).

Відповідач - Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.36,41,51,66), у судове засідання явку представника не забезпечив, відзив на позов не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Головне управління Національної поліції в Донецькій області, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.37,4,52,65), у судове засідання явку представника не забезпечила, на позов подала письмові пояснення (а.с.57а-59), в яких заперечила доводи сторони позивача за позовом, пославшись на таке:

1. У позовній заяві позивач оскаржує рішення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради № 33 від 29.03.2024, винесене на підставі протоколу ВАД № 368608 від 17.03.2024, за обставин: 17.03.2024 інспектором СЮП ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368608 відносно ОСОБА_1 , згідно з яким 17.03.2024 о 10:50 ОСОБА_1 , перебуваючи у торгівельному кіоску за адресою: АДРЕСА_1 , продала 1 пляшку пива марки «Жигулівське» об`ємом 2,4 л з вмістом спирту 4,5% за 170 гривень ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем, на території Донецької області, на якій заборонено торгівлю спиртними напоями згідно з наказом командувача оперативно-стратегічного управління військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 16од від 09.07.2022, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

У позові зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на конкретну норму Закону України, яку порушила ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такою позицією позивачки, зазначив таке:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368608 від 17.09.2024 вказується, що ОСОБА_1 порушила ч.2 ст.156 КУпАП. Від ознайомлення із протоколом та від пояснення за фактом позивачка відмовилася, про що свідчать підписи понятих. Заяви та клопотання по суті складання та змісту протоколу не надходили, про що свідчить відповідний запис у протоколі.

Відмова позивачки від ознайомлення із адміністративними матеріалами (та у подальшому залучення працівником поліції понятих для засвідчення цього факту) свідчить про обізнаність ОСОБА_1 із своїми правами та правилами розгляду адміністративної справи, а, беручи до уваги, що ОСОБА_1 мешкає та працює у м. Костянтинівка, яке розташовано приблизно у 14 кілометрах від лінії фронту, позивачці повинно бути достеменно відомо зміст наказу командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 16од від 09.07.2022 «Про заборону торгівлі на території Донецької області алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі».

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VІІІ «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389) Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану» (далі Указ № 64/2022).

Відповідно до п.2 Указу № 64/2022, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування належало запроваджувати та здійснювати передбачені Законом №389 заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з п.3 Указу № 64/2022, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст.ст. 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч.1 ст.8 Закону № 389.

24 лютого 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затвердила Указ № 64/2022.

Частина 1 ст.1 Закону № 389, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч.1 ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону № 389, військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Частиною 2 ст.3 Закону № 389 установлено, що військове командування в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Заходи правового режиму воєнного стану визначені ст.8 Закону № 389.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону № 389, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема:

13) забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі;

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону № 389, у місцевостях, де ведуться бойові дії, запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану покладається безпосередньо на військове командування та військові адміністрації (у разі їх утворення).

Здійснення органами державної влади та органами місцевого самоврядування повноважень в умовах воєнного стану регламентує ст.9 Закону № 389, згідно з ч.2 ст.9 якого, Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Залучення військових формувань та правоохоронних органів до здійснення заходів правового режиму воєнного стану регламентує ст.16 Закону № 389, відповідно до ч.1 ст.16 якого, за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним в дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території (ст.17 Закону № 389).

Наполягає, що з метою підтримання публічної безпеки та порядку в умовах воєнного стану в Україні військове командування (військові адміністрації) впроваджували заборону продажу алкогольних напоїв та спиртовмісних товарів на території певних областей, вводили в дію комендантські години, збільшували патрулювання органами Національної поліції території їх обслуговування тощо.

Так, 25 березня 2022 року начальник штабу перший заступник командувача Об`єднаних сил видав розпорядження № 62 «Про заборону торгівлі на території Донецької та Луганської областей алкогольними напоями та речовинами, виготовленими на спиртовій основі».

Згідно з п.1 цього розпорядження, з 25 березня 2022 року на території Донецької та Луганської областей на період дії правового режиму воєнного стану заборонена торгівля алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

09 липня 2022 року командувач оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » видав наказ № 16од «Про заборону торгівлі на території Донецької області алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі».

Згідно з цим наказом, з метою забезпечення громадської безпеки і порядку з 11 липня 2022 року на території Донецької області на період дії правового режиму воєнного стану заборонена торгівля алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів та дезінфекційних засобів).

Розпорядження начальника штабу першого заступника командувача об`єднаних сил видав розпорядження від 25 березня 2022 року № 62 «Про заборону торгівлі на території Донецької та Луганської областей алкогольними напоями та речовинами, виготовленими на спиртовій основі» визнано таким, що втратило чинність.

1.2 Позивач вказує, що у протоколі серії ВАД № 368608 від 17.03.2024 відсутній висновок експерта стосовно того, чи дійсно рідина, яка була предметом продажу, є пивом із вмістом спирту 4,5%.

Не погоджуючись з такою позицією позивача, зазначив таке:

Протокол про адміністративне правопорушення не передбачає залучення експертів для проведення експертиз. Безпосередньо вказує на те, що рідина, яка була предметом продажу, є пивом із вмістом спирту 4,5% саме пакування цієї рідини (пива), на якому зазначено назву рідини та вміст спирту у ній. Залучення експерта для проведення експертизи є недоцільним у даному випадку.

Доводи позивача щодо необхідності залучення свідків не є обґрунтованими, бо свідком продажу є сам покупець ОСОБА_2 , який заслуговує на довіру.

Отже, позивач здійснювала торгівлю пивом у Донецькій області, чим порушила заборону наказу командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 16од від 09.07.2022 «Про заборону торгівлі на території Донецької області алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі», про який позивачу було достеменно відомо. Вказаними діями позивач вчинила правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.156 КУпАП, про що складено протокол ВАД № 368608 від 17.03.2024. Протокол направлено до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради, яка винесла постанову № 33 від 29.03.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу стосовно ОСОБА_1 . Під час розгляду протоколу адміністративною комісією при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради права позивача не порушені, розгляд проводився на законних підставах, у зв`язку із чим вважає доводи позовної заяви не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку.

Підвідомчість розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 156 КУпАП, статтею 218 КУпАП віднесена до Адміністративних комісій при виконавчих органах міських рад.

Згідно з оскаржуваною постановою №33, винесеною Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради 29.03.2021 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368608 від 17.03.2024, складеного інспектором СЮП ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Любченко А. І., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення частини 2 статті 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13600,00 грн за таких обставин:

17.03.2024 о 10:50 ОСОБА_1 , знаходячись у торгівельному кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реалізувала 1 пляшку пива «Жигулівське» об`ємом 2,4 л, вмістом спирту 4,5% вартістю 170 грн 00 коп. громадянину ОСОБА_2 , чим порушила наказ командувача оперативно-стратегічного управління військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.07.2022 № 16од «Про заборону торгівлі на території Донецької області алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі», чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.156 КУпАП (а.с.14).

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивачки, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого:

Частиною 2 статті 156 КУпАП передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби - тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На час виникнення спірних правовідносин в Україні тривав воєнний стан, а також на території Донецької області діяла заборона на реалізацію алкогольних напоїв та речовин, вироблених на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів, та дезінфекційних засобів), запроваджена відповідним наказом військового командування, що не є спірним у цій справі.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тож, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними належними доказами.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Матеріали справи не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Так, як на доказ підтвердження факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення відповідач в оскаржуваній постанові посилається на: - протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 368608 від 17.03.2024; - пояснення ОСОБА_2 , долучені до протоколу про адміністративне правопорушення; - додані до протоколу фотоматеріали торгівельного кіоску, в якому ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольних напої, громадянина ОСОБА_2 та загальний вид реалізованих алкогольних напоїв.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною правовою позицією ЄСПЛ, «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Отже, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що позивачка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

З огляду на невстановлення судом події адміністративного правопорушення суд не надає оцінки іншим доводам сторони позивача, зокрема щодо дотримання відповідачем порядку розгляду справи.

За приписами частини 2 статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови),

Статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Статтею 121 КУпАП, частиною 1, передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Копію оскаржуваної постанови позивачка отримала 24.04.2024 (а.с.12), до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради з приводу ознайомлення з матеріалами справи представник позивачки звернувся 01.05.2024, з якими фактично був ознайомлений 07.05.2024.

За наведених обставин суд вважає строк звернення позивача до суду підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Частиною 3 статті 286 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тож позов має бути задоволений: оскаржувана постанова скасована із закриттям провадження у справі.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат при ухваленні рішення, судом врахована та обставина, що при зверненні з позовом до суду у дійсні справі позивачкою 14.05.2024 за квитанцією ID: 5436-2922-8763-3232 було сплачено судовий збір в сумі 605,60 грн (а.с.9), а також ту обставину, що позов є обґрунтованим.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.271,286,139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на подання скарги на постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №33 від 29.03.2024.

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), від імені та в інтересах якої діє адвокат Соколов Володимир Віталійович (85133, Донецька область, Краматорський район, с. Кіндратівка, вул. Стадіонна,6; РНОКПП НОМЕР_2 ), - до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради (85114, Донецька область, Краматорський район, м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, 260; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Головне управління Національної поліції в Донецькій області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. В. Мандрика, 7; ), - «щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності» задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради №33 від 29.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 13600 грн; справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

На рішення суду до Першого апеляційного адміністративного суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: