Справа № 340/4704/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2024 року м. Дніпросправа № 340/4704/23
(суддя Петренко О.С., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у справі №340/4704/23 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 28 червня 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому з урахуванням заяви про відкликання частини позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 18.04.2023:

№0000/2459/2404, згідно якого ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичними особами за результатами річного декларування" разом з штрафними /фінансовими/ санкціями в сумі 1 118 284,33 грн.

- №0000/2460/2404, згідно якого ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" разом з штрафними /фінансовими/ санкціями в сумі 76 416,24 грн.

- №0000/2462/2404, згідно якого ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні /фінансові/ санкції в сумі 1020 грн. (за ненадання документів);

- №0000/2461/2404, згідно якого ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні /фінансові/ санкції в сумі 340 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач заяви на проведення позапланової документальної перевірки не подавав. Товари реалізовані ним не було придбано безоплатно, оскільки доказів наявності письмових договорів на підтвердження цього відповідачем надано не було.

Він фізично не міг надати все необхідні документи відповідачу, оскільки вони знаходились у бухгалтера. Крім того, він має право надати документи на підтвердження витрат на придбання товарів реалізованих ним до суду.

Також зазначає, що він як платник єдиного податку другої групи не зобов`язний був вести облік своїх витрат та зберігати відповідні документи, що підтверджують ці витрати.

Відповідач доказів безоплатного отримання позивачем товарів до акта перевірки не надав, та не врахував витрати позивача на найманих працівників.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 18.04.2023 року №0000/2462/2404, згідно якого ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні /фінансові/ санкції в сумі 1020 грн (за ненадання документів).

В задоволені решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем правомірно встановлено порушення позивачем, які висвітленні в акті перевірки та, відповідно, на підставі якого прийнято податкові повідомлення рішення від 18.04.2023: №0000/2459/2404, №0000/2460/2404, №0000/2461/2404. Позивачем під час розгляду справи «не спростовано» твердження податкового органу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в частині відмови у задоволені позову в апеляційному порядку, з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована посиланням не те, що в ході судового розгляду судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки діям відповідача та обставинам справи.

Крім того, позивач викладає свою правову позицію стосовно виявлених відповідачем порушень.

Посилається на проведення невіїзної перевірки замість виїздной, відсутності згоди позивача на проведення перевірки, безпідставне застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій за не проведення через РРО отримуваного доходу при продажі підакцизних товарів, враховуючи те, що позивач таких товарів не продавав.

Звертає увагу на неврахування відповідачем та судом змін до законодавства в частині звільнення від подання декларацій про майновий стан за 2021 рік, податку на доходи фізичних осіб та війського збору до закінчення дії режиму воєнного стану.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що виїзну перевірку було призначено на підставі п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України та вона відбулась за заявою позивача в приміщенні контролюючого органу; на запити відповідача щодо надання первинних документів відносно придбання та реалізації ТМЦ позивач документи не надав, як і банківських виписок.

Звертає на наявність в акті перевірки описки щодо суми військового збору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, поясненя представника позивача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на нєї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач до 21.06.2022 був зареєстрований як фізична особа підприємець.

21.06.2022 позивачем через електронний додаток Дія подано заяву про припинення діяльності як фізичної особи підприємця, за результатом розгляду якої він отримав сповіщення що його підприємницьку діяльність успішно припинено (т.2, а.с.74).

ГУ ДПС у Кіровоградській області, відповідно до наказу №300-п від 03.03.2023 проведено з 09.03.2023 року документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 05.05.2021 по 21.07.2022, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 05.05.2021 по 21.07.2022, результати якої оформлено актом від 22.03.2023 №1915/11-28-24-04/ НОМЕР_1 .

Так, в акті перевірки зафіксовано наступні порушення:

- пп.16.1.5 п. 16.1 ст. 16, пп.44.3 ст. 44, п.85.2 ст. 85 ПК України ненадання посадовим особам органів ДПС у повному обсязі всіх документів, що належать та пов`язані з предметом перевірки;

- пп.16.1.2, пп.16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст.49, пп.176.1 ст. 176 , п.179.1 ст.179 ПК України в частині неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2021р;

- абз. е пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 , п.167.1 ст. 167, пп. 179.7 ст.179 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік в сумі 61 132,99 грн;

- пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п.16-1 підр. 10 розд. ХХ ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з військового збору в сумі 61 132,99 грн.;

- п.1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в частині не проведення через програмний реєстратор розрахункових операцій отриманого доходу при продажу товарів у сфері торгівлі на загальну суму 1 653 348,95 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом сформовано наступні податкові повідомлення рішення від 18.04.2023:

- №0000/2459/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на загальну суму 1118284,33 грн.

- №0000/2460/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" на загальну суму 76 416,24 грн.

- №0000/2462/2404, яким застосовано штрафні санкції в сумі 1020 грн. за ненадання позивачем документів

- 0000/2461/2404, яким застосовано штрафні санкції в сумі 340 грн.

Законність та обгрунтованість вищезазначених податкових повідомлень-рішень є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення №0000/2462/2404 від 18.04.2023 діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені податковим законодавством України. В іншій частині вимог позивач висновки відповідача не спростував.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Згідно з пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розд. XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі ПКУ) податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: а) камеральних перевірок; б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; в) фактичних перевірок.

Документальні позапланові перевірки за зверненням платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, та/або документальні позапланові перевірки платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, що були розпочаті та не завершені до 24 лютого 2022 року, поновлюються та закінчуються протягом 60 днів з дня, наступного за днем набрання чинності Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" (далі Закон № 2260), який набрав чинності 27.05.2022. Такі перевірки поновлюються на невикористаний строк.

У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з ПК України, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених пп.112.8.9 п.112.8 ст.112 ПК України, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Пунктом 78.1 ст.78 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, з таких підстав: - розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПКУ); - платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розд. V ПКУ, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень (абзац перший пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПКУ).

Отже, вказані норми податкового законодавства свідчать про безпідставність доводів позивача викладених в апеляційній скарзі щодо необхідності отримання відповідачем згоди позивача на проведення документальної позапланової перевірки у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про проведення відповідачем документальної перевірки позивача в межах чинного законодавства.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Згідно із пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За правилами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Таким чином, документальна позапланова виїзна перевірка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка, на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення.

В свою чергу, Податковим кодексом України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки в приміщенні податкової органу.

Пунктом 81.2 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Отже, неможливість проведення документальної виїзної перевірки за місцезнаходженням платника податків має бути пов`язана саме з недопуском посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, що, у свою чергу, має підтверджуватися відповідним актом про недопуск.

При цьому проведення перевірки у встановленому законом порядку є передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень, а тому в разі недотримання встановлених вимог та, як наслідок, визнання перевірки протиправною, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішень за результатами виявлених порушень.

Судами апеляційної інстанцій з`ясовано, що позивачем адресовано відповідачу заяву про проведення перевірки в приміщенні податкової інспекції (т.2 а.с.116).

У зв`язку з цим відповідачем фактично здійснено документальну невиїзну перевірку позивача, оскільки вона проводилась в приміщенні Олександрійської ДПІ ГУ ДПС у Кіровоградській області, що не відповідає виду перевірки, призначеної наказом відповідача від 03.03.2023 року №300-п (документальна позапланова виїзна перевірка), що не заперечується сторонами спірних правовідносин.

Крім того, слід зазначити, що неможливість проведення виїзної перевірки не може мати наслідком автоматичного проведення контролюючим органом невиїзної документальної перевірки з огляду на те, що для проведення будь-якого виду податкової перевірки необхідно дотримання умов прийняття наказу та повідомлення платника про відповідну перевірку.

Так, згідно з пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 цієї статті документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вище вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки.

Крім того, оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

Однак доказів на підтвердження факту пред`явлення чи ознайомлення позивача із наказом про проведення саме документальної позапланової невиїзної перевірки, яка фактично була проведена у цій справі, відповідачем не надано.

На думку колегії суддів такі порушення відповідача обмежили позивача прийняти участь при проведенні перевірки (дослідження документів, які підтверджують господарську діяльність позивача, та інших документів, які стали підставою для встановлених порушень), так як вона проводилась з порушенням норм Податкового кодексу України у приміщенні ДПІ, а не за місцезнаходженням позивача, як того вимагають норми Податкового кодексу України при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки.

Аналогічні правові висновки щодо процедури проведення позаплановиї невиїзних перевірок викладені у Постанові Верховного Суду від 13.06.2019 року у справі №825/1747/17, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з позицією позивача про наявність підстав для задоволення позову.

Крім того колегія суддів вважає необхідним зазаначити наступне.

Відповідно до положень п. 177.10 та п. 178.6 ПК України ФОП та фізособи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються Мінфіном.

Тобто, позивач, згідно із нормами пункту 296.1 ПК України мав право вести облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

Підставою для проведення документальної перевірки є припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, тобто перевіряємий періодом є період підприємницької діяльності позивача з 05.05.2021 по 21.07.2022. Тобто, перевірятись була повинна повнота сплата податків позивачем як ФОП, водночас податкова перевірка позивача як платника податків фізичної особи, відповідачем не повинна була проводитись.

Відповідно до підпункту 4 пункту 11.18 Порядку обліку платників податків і зборів від 09.12.2011 року №1588 (далі - Порядок №1588) державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької діяльності чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.

Натомість, спірними податковими повідомленням-рішення, нарахований податок на доходи фізичних осіб та військовий збір позивачу саме як фізичній особі за період здійснення нею господарської діяльності як ФОП, яка перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з поданними деклараціями, позивачем задекларовано обсяг доходу від господарської діяльності для платника єдиного податку другої групи, за описані вище періоди, а саме за 2021 рік в розмірі 3992921,31 грн та за 2022 рік в розмірі 4000255,06 грн (т.1 а.с.68 105,122-123).

Згідно з пунктом 296.1 статті 296 ПК України (у редакції чинній під час перевіряємого періоду) фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

Платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які є платниками податку на додану вартість, ведуть облік доходів і витрат за типовою формою та в порядку, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку третьої групи ведуть облік доходів і витрат від виробництва та реалізації власної сільськогосподарської продукції окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів підприємницької діяльності.

Облік доходів та витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Юридичні особи - платники єдиного податку третьої групи використовують дані спрощеного бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з урахуванням положень пунктів 44.2, 44.3 статті 44 цього Кодексу.

Згідно з поданними деклараціями, позивачем задекларовано обсяг доходу від господарської діяльності для платника єдиного податку другої групи.

При цьому, контролюючий орган усі придбані позивачем як ФОП товари, визначає як безоплатно отримані ТМЦ позивачем як фізичною особою, а не фізичною особою - підприємцем. При цьому, вказуючи, що отримані ТМЦ були реалізовані саме ФОП.

Вказані обставини суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою, що вплинуло на правільність рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що податкові повідомлення-рішення №0000/2459/2404, №0000/2460/2404 грунтуються на висновках відповідача про відсутність будь яких документів (договорів, платіжних документів про оплату за товар тощо) щодо придбання ТМЦ фізичною особою платником податків ОСОБА_1 , що свідчить про отримання таких товарів безоплатно.

З огляду на це, суд слід зазначити наступне.

Пунктом 292.1 статті 292 ПК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

У пункті 292.3 статті 292 ПК України зазначено, що до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг).

Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку.

Таким чином у вказаній нормі ПК України наголошено на тому, що до доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг). Проте, відповідачем сума безоплатно отриманих ТМЦ обрахована до доходу фізичної особи, як платника податку на доходи з фізичних осіб. А вказане йде всупереч наведеній нормі ПК України.

Отже, враховуючи вказані правові норми та обставини спірних правовідносин колегія суддів дійшла висновку про те, що безоплатно отримані товари позивачем, їх вартість мала б включатись до доходу платника єдиного податку - ФОП, а не до доходу фізичної особи.

Нарахування позивачу як фізичній особі податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період, здійснення господарської діяльності позивача як ФОП є протиправним, з огляду на те, що позивач не отримував безоплатно товари, які були оплачені позивачем як ФОПом.

Відповідач, вказуючи в акті перевірки про відсутність документів (банківських виписок, договорів, платіжних документів про оплату за товар тощо), та дійшовши у зв`язку з цим висновку про те, що такі товари отримано позивачем безоплатно, також зазначає, що ці ж товари в подальшому були реалізовані позивачем в магазині у період здійснення господарської діяльності як ФОП.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає протиправним нарахування податкового зобов`язання позивачу як фізичній особі з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, та необхідність скасування податкових повідомлень рішень від 18.04.2023 року №0000/2459/2404, №0000/2460/2404 як протиправних.

Щодо податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 18.04.2023 року №0000/2461/2404, згідно якого ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні /фінансові/ санкції в сумі 340 грн за неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2021р слід зазначити наступне.

Так, в акті перевірки (аркуш 9) зазначено, що в перевіряємому періоді документальною перевіркою своєчасності подання платником податків податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця до контролюючого органу порушень не встановлено.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що відповідач за наслідками зазначеної перевірки безпідставно дійшов висновку щодо порушення позивачем пп.16.1.2, пп.16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст.49, пп.176.1 ст. 176 , п.179.1 ст.179 ПК України в частині неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2021р.

З урахуванням вказаного та цієї обставини податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 18.04.2023 року №0000/2461/2404 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вказаний обов`язок відповідач не виконав.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 18.04.2023 року: №0000/2459/2404, №0000/2460/2404, №0000/2461/2404 прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто необґрунтовано, а тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3459,92 грн. судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову та апеляційної скарги, з урахуванням суми у розмірі 134,20 стягнутої на його користь судом першої інстанції, виходячи з розрахунку 13420 грн + 20130 грн 134,20 = 33415,8 грн (т.2 а.с.77, т.2 а.с.234).

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови у задоволені позову і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняттям нової постанови якою позов слід задовольнити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у справі №340/4704/23 в частині відмови у задоволені позову скасувати та прийняти в цій частині нову постанову якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 18.04.2023 року: №0000/2459/2404, №0000/2460/2404, №0000/2461/2404.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у справі №340/4704/23 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 33415 грн (тридцять три тисячі чотириста п`ятнадцять) грн 80 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 20 червня 2024 року.

Повне судове рішення складено 24 червня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва