Справа № 620/5437/24
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/5437/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі ГУНП в Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:.

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 01 квітня 2024 року №580 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в частині звільнення зі служби в поліції інспектора відділу реагування патрульної поліції Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції України поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Ніжинського районного управління поліції ГУНИ в Чернігівській області;

-стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2024 року до дати постановлення судового рішення.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що під час службового розслідування не встановлено та не доведено факт наявності у діях позивача дисциплінарного проступку, що став підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а отже оскаржуваний наказ є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому є протиправним і підлягає скасуванню. Позивач звертає увагу, що висновок службового розслідування ґрунтується виключно на інформації, зібраній під час проведення досудового розслідування, де позивач має статус свідка.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 23.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

В установлений судом строк недоліки позовної заяви були усунені.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 08.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання адміністративного позову 15 денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем, у встановлений судом строк, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки службовим розслідуванням було встановлено вчинення позивачем дій, що дискредитують звання поліцейського, підривають авторитет Національної поліції України в очах громадськості, що є несумісним із подальшим проходження служби в Національній поліції України. Також зазначає, що оскаржуваний наказ було видано в порядку та у спосіб встановлений законом.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що відзив відповідача не спростовує твердження та аргументи по суті позовних вимог та наполягає на задоволені позовних вимог.

Від відповідача до суду надійшли заперечення, у яких відповідач підтримує свою позицію та просить відмовити у задоволені позову.

Проаналізувавши матеріали справи, виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Наказом ГУНП в Чернігівській області № 422 від 28.03.2024 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки обставин події, що мала місце 28 березня 2024 року за участі окремих поліцейський Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області призначено службове розслідування у формі письмового провадження.

Наказом ГУНП в Чернігівській області № 570 від 29.03.2024 «Про відсторонення від виконання службових обов`язків» на період проведення службового розслідування, призначеного 28 березня 2024 року наказом ГУНП в Чернігівській області № 422 позивача відсторонено від виконання службових обов`язків.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій поліцейських Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 01 квітня 2024 року вирішено: службове розслідування завершити; за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 4, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, абзаців 2, 3, 6 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівників поліції, вимог керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, невиконання функціональних (посадових) обов`язків інспектора відділу реагування патрульної поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, у частині сприяння уникненню цивільною особою адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тим самим вчинення дії, що дискредитують звання поліцейського, підривають довіру та авторитет Національної поліції України в очах громадськості, що в розумінні ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України є дисциплінарним проступком та є несумісним із подальшим проходженням служби в Національній поліції України, інспектор відділу реагування патрульної поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 2 наказу ГУНП в Чернігівській області від 01.04.2024 № 580 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області» за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 4, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, абзаців 2, 3, 6 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівників поліції, вимог керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, невиконання функціональних (посадових) обов`язків інспектора відділу реагування патрульної поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, у частині сприяння уникнення цивільною особою адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тим самим вчинення дії, що дискредитують звання поліцейського, підривають довіру та авторитет Національної поліції України в очах громадськості, що в розумінні ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України є дисциплінарним проступком та є несумісним із подальшим проходженням служби в Національній поліції України, інспектора відділу реагування патрульної поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 01.04.2024 № 197 о/с «Про особовий склад» позивача 01.04.2024 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Указаний наказ був направлений позивачу листом від 01.04.2024 № 1663/124/20/01-2024 за місцем його проживання, оскільки позивач з 29.03.2024 по 05.04.2024 перебував на амбулаторному лікуванні відповідно до довідки про тимчасову непрацездатність від 29.03.2024 № 14.

Вважаючи оскаржуваний наказ протиправними та таким, який підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді із виплатою відповідних сум грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Змістом спірних правовідносин є пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції у Чернігівській області від 01.04.2024 № 580 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 року №580-VIII «Про національну поліцію», (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

У разі вчинення протиправних діянь, згідно з частиною 1 статті 19 Закону № 580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Частиною 2 статті 19 Закону №580-VIII встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У свою чергу Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина 2 статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень, під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські, незалежно від займаної посади та спеціального звання, несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частинами 1, 2, 3, 5 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно із частинами першою, третьою статті 19 цього Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Положеннями частин сьомої та восьмої цієї ж статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно із частиною четвертою статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до тепер.

Проведення службового розслідування в період дії воєнного стану регламентовано приписами розділу V Дисциплінарного статуту.

За приписами частини 1 статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (частина 2 статті 26 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини 3 статті 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (частина 5 статті 26 Дисциплінарного статуту).

Як зазначено у частині 6 статті 26 Дисциплінарного статуту, службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. (частина 1 статті 27 Дисциплінарного статуту)

У період дії воєнного стану на час проведення службового розслідування за рішенням керівника, який його призначив, на поліцейського, стосовно якого було прийнято рішення про відсторонення від виконання службових обов`язків (посади), може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою. (частина 1 статті 28 Дисциплінарного статуту)

Відповідно до частин, 1, 2, 3, 4 статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Протягом 10 днів з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його пом`якшити, застосувати суворіше дисциплінарне стягнення або звільнити поліцейського від дисциплінарної відповідальності, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.

У разі застосування до поліцейського інших заходів дисциплінарного впливу, не пов`язаних із застосуванням дисциплінарного стягнення, прямий керівник посадової особи, яка призначила службове розслідування, має право переглянути це рішення шляхом видання наказу про притягнення цього поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема, у вигляді звільнення зі служби у поліції, є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування, яке проводиться з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, який може бути переглянутий прямим керівником посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення.

Статтею 31 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський має право подати рапорт про перегляд застосованого до нього дисциплінарного стягнення або його скасування протягом трьох днів з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Подання поліцейським рапорту про перегляд або скасування такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється протягом п`яти днів, але не пізніше видання наказу по особовому складу про виконання такого стягнення.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Аналогічні положення закріплені і у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Крім того Порядком № 893 передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Отже недотримання службової дисципліни поліцейським є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і звільнення з органів внутрішніх справ.

З системного аналізу вищевказаних норм чинного законодавства України вбачається, що єдиною підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема, у вигляді звільнення зі служби у поліції, є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування.

Спір у цій справі виник у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним дисциплінарного проступку, що виразилось у грубому порушенні службової дисципліни, недотриманні вимог

- пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», (неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва);

- підпунктів 1, 2, 3, 4, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, (бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України)

- абзаців 2, 3, 6 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, (неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України)

- Присяги працівників поліції, вимог керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, невиконанні функціональних (посадових) обов`язків інспектора відділу реагування патрульної поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, у частині сприяння уникнення цивільною особою адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тим самим вчинення дії, що дискредитують звання поліцейського, підривають довіру та авторитет Національної поліції України в очах громадськості.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Чернігівській області від 01.04.2024 № 580 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області» у частині звільнення позивача зі служби в поліції, суд зазначає наступне.

З аналізу вищенаведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставою для призначення службового розслідування є рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

З матеріалів справи випливає, що наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 28.03.2024 №595, на підставі інформації зареєстрованої до ІКС ІПНП ГУНП в Чернігівській області за № 616 від 28.03.2024 та рапорту за фактом події, що мала місце 28.03.2024 за участі окремих поліцейських Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області призначено проведення службового розслідування.

Окреслюючи загальні риси професії поліцейського варто вказати, що з аналізу положень Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту слідує, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, зокрема, відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Суд звертає увагу, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Присяги є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції України.

За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування, який затверджений 01.04.2024 начальником ГУНП в Чернігівській області.

Проведеним службовим розслідуванням Дисциплінарною комісією встановлено, що 28.03.2024 до УГІ ГУНП в Чернігівській області надійшла інформація про те, що п`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) ТУ ДБР розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000409 за ч. 3 ст. 368 КК України, розпочатого 19.10.2023 за фактом вимагання та одержання неправомірної вигоди окремими працівниками ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області за попередньою змовою групою осіб.

Також у висновку вказано, що 28.03.2024 о 15:15 год. за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Космонавтів, 43, біля магазину «Продукти» працівниками ТУ ДБР за процесуального керівництва Чернігівської обласної прокуратури здійснено документування протиправних дій поліцейського ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та інспектора ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , які діючи за отриманою в телефонному режимі вказівкою інспектора ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта ОСОБА_1 одержали від гр. ОСОБА_4 неправомірну вигоду в сумі 10 000 гривень за не притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортним засобом без посвідчення водія гр. ОСОБА_5 ) Зазначені кошти старший сержант поліції ОСОБА_2 та лейтенант поліції ОСОБА_3 в подальшому мали передати ОСОБА_1

28.03.2024 відомості за вказаним фактом були внесені до ЄРДР за № 000369 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України.

У порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України поліцейські не затримувалися, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не повідомлялось.

Під час перевірки аргументу позивача, що комісія повністю проігнорувала пояснення позивача, обмежившись поясненнями старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , а отже жодним чином не встановлено та не доведено факту існування домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про подальшу передачу останньому грошових коштів отриманих від ОСОБА_6 судом встановлено таке.

Відповідно до Пояснень позивача від 29.03.2024 йому о 14 годині 28.03.2024 зателефонував знайомий ОСОБА_7 та повідомив, що він їхав на автомобілі «Ланос» його зупинили поліцейські, а він позбавлений водійських прав. Позивач відповів, що навіщо їздити в такому випадку, розмовляй з хлопцями, що тебе зупинили. На його слова ОСОБА_8 запитав, чи може позивач до них під`їхати, на що позивач відповів, що в цьому немає необхідності, нехай ОСОБА_8 спілкується з поліцейськими. Після розмови з ОСОБА_8 він поліцейським не телефонував та з ними не розмовляв. Через деякий час ОСОБА_8 сам йому зателефонував та повідомим, що з хлопцями домовився, на що позивач запитав, чого той йому телефонує і розмова на цьому завершено.

Того ж дня близько 18:00 за місцем мешкання позивача приїхали працівники ДВБ та ДБР, запропонували видати мобільний телефон на, що опитаний погодився. В наступному було складено акт вилучення, телефон опечатали в пакет, обшук помешкання не проводили. Жодних деталей працівники ДВБ та ДБР опитаному не повідомляли. Також зробили фото документів на будинок в якому мешкає опитаний.

Також в поясненнях позивач вказує, що його керівниками є підполковник поліції ОСОБА_9 та капітан поліції ОСОБА_10 котрі проводять інструктажі перед заступанням на службу, під час яких доводять вимоги законодавства, щодо недопущення вчинення правопорушень, дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю та обов`язки поліцейського.

Після вказаних подій з ОСОБА_11 як зазначає опитаний він не спілкувався, як і з поліцейськими котрі його зупиняли.

Також опитаний в своєму поясненні зазначив, що в своїх діях будь яких порушень службової дисципліни він не вбачає.

Згідно з поясненнями ОСОБА_12 від 28.03.2024 він 28.03.2024 ніс службу у складі ВРПП спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_3 на автомобілі « Аутлендер 0737», знаходячись на АДРЕСА_1 , до нього під`їхали працівники ДБР та ДВБ та почали проводити відеофіксацію та запитувати чи є гроші отримані неправомірним шляхом, під час огляду було виявлено гроші, які були вилучені та особисті речі.

Після закінчення заходів приїхали в приміщення прокуратури, де здійснено допит, після закінчення допиту підозри нікому не вручали, грошові кошти в сумі 10 тис. грн. були вилучені з власної кишені курточки так як була неправомірна вигода зі сторони водія щодо не притягнення до адміністративної відповідальності, який був зупинений по вул. Б. Шлях, який рухався на автомобілі Ланос, даних ні водія ні пасажира не пам`ятає. Після зупинки ТЗ вже під час спілкування з водієм, з автомобіля вийшов пасажир та попросив здійснити телефонний дзвінок, надавши дозвіл, останній комусь подзвонив. Через деякий час на його телефон подзвонив працівник поліції ОСОБА_1 та попрохав не притягувати останнього до відповідальності, за що пасажир поклав грошові кошти у бардачок автомобіля і вони поїхали з місця події.

Суд погоджується с доводами позивача, що в матеріалах службового розслідування відсутнє підтвердження факту існування домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про подальшу передачу останньому грошових коштів отриманих від ОСОБА_13 .

Щодо вирішення протиріччя між поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо того, чи просив позивач ОСОБА_2 не притягувати водія до відповідальності. Суд не бере до уваги пояснення позивача, який заперечує факт, що він телефонував ОСОБА_2 з проханням не притягати водія до відповідальності та розцінює як спробу уникнути відповідальності.

Окрім того, судом встановлено та не заперечується позивачем, що він на прохання ОСОБА_14 до них під`їхати або якимось іншим чином допомогти «вирішити» питання з нарядом поліції, відмовився їхати та надав пораду, щоб він розмовляв з поліцейськими, які його зупинили. Які ОСОБА_6 сприйняв, як можливість уникнути відповідальності водієм, шляхом надання працівникам поліції 10 000 грн. Оскільки, як у поясненнях зазначив ОСОБА_12 , саме після цих подій ОСОБА_6 поклав кошти у бардачок автомобіля поліцейських.

Також судом встановлено, що позивачу доводились вимоги керівництва МВС, НПУ та ГУНП в Чернігівській області щодо недопущення порушень дисципліни та законності, дотримання антикорупційного законодавства, про що маються їх відповідні записи у відомостях про ознайомлення, що підтверджується матеріалами справи.

Отже суд вважає доведеним невиконання функціональних (посадових) обов`язків позивачем у частині сприяння уникнення цивільною особою адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Допущення подібної поведінки підриває авторитет як самого поліцейського, так і Національної поліції України та держави в цілому. Такі дії мають своїм наслідком зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти.

Доводи позивача, що дисциплінарна комісія не розібралась та не встановила хто ж 28.03.2024 мав нести відповідальність за керування транспортним засобом без посвідчення водія ОСОБА_6 , або інша особа, суд не бере до уваги оскільки службовим розслідуванням давалась оцінка дій поліцейських, у тому числі і позивача, а не ОСОБА_13 .

Доводи позивача про те, що станом на 01.04.2024 йому про підозру не повідомлено, а в досудовому розслідуванні він, ОСОБА_3 та ОСОБА_15 мають статус свідків суд відхиляє з огляду на таке.

З аналізу правових норм, які регулюють особливості проходження служби в поліції висновується, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою ж підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Так Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію"), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію").

Акцентуючи увагу на тому, що Закон України "Про Національну поліцію" виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Варто зазначити, що звільнення у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, слугували підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, яке здійснювалося в межах кримінального провадження, а лише перевірила викладені в матеріалах службового розслідування відомості на предмет наявності складу дисциплінарного проступку.

У розглядуваній ситуації позивача згідно з оскаржуваним рішенням притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме за сприяння уникнення цивільною особою адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи позивача, що висновок службового розслідування ґрунтується виключно на інформації, здобутій під час проведення досудового у кримінальному проваджені суд вважає хибним.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, пояснення від ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 отримав членом дисциплінарної комісії ОСОБА_16 , а від ОСОБА_1 голова комісії ОСОБА_17 . Отже висновок відповідач ґрунтується на матеріалах зібраних під час службового розслідування.

Щодо доводів позивача, що при визначені дисциплінарного стягнення до нього обрано найбільш суворе із передбачених ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України звільнення із служби в поліції, членами комісії не зазначено жодної пом`якшуючої або обтяжуючої обставини та не враховано, що про факт імовірної причетн6ості поліцейських Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області до вчинення корупційного правопорушення не було жодної публікації у ЗМІ та дана інформація не набула розголосу, а тому не могла негативно вплинути на рівень довіри населення до поліції.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень разом з тим, це є дискреційними повноваженнями відповідача в аспекті співмірності його тяжкості та обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення.

У той же час суд наголошує, що дискреція не може перетворюватися на свавілля.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

На переконання суду, встановлені в ході службового розслідування обставини дійсно свідчать про вчинення позивачем дій, які знижують авторитет поліції, викликають недовіру до поліцейських, оскільки будучи співробітником органу поліції, позивач вчинив сприяння уникнення цивільною особою адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з якими органи поліції безпосередньо ведуть боротьбу.

Зазначене свідчить про дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Суд вважає за необхідне зазначити й те, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже вчинки, що дискредитують працівників поліції та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно поліції України та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи поліції.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Матеріалами службового розслідування підтверджено факт порушення позивачем Присяги та службової дисципліни, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у ГУНП в Чернігівській області були підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Чернігівській області від 01 квітня 2024 року № 508 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», у частині звільнення зі служби в поліції позивача задоволенню не підлягає.

Водночас не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо: зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернігівській області поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2024 року до дати постановлення судового рішення, оскільки є похідними від основної позовної вимоги, у задоволенні якої судом відмовлено.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Підстави для розподілу між сторонами судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями139, 227,241-243,246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, 74, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 40108651).

Суддя В.В. Падій