Справа № 460/6661/24
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
26 червня 2024 року м. Рівне №460/6661/24
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Гудими Н.С., після одержання позовної заяви
до ОСОБА_2 , Територіального сервісного центру МВС №5644
прозобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 і Територіального сервісного центру МВС №5644 про зобов`язання Територіального сервісного центру МВС №5644 поновити за ОСОБА_2 реєстрацію транспортного засобу автомобіля Volkswagen Golf, 2002, д.н.з. НОМЕР_1 .
За правилами п.4 та п.6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.01.2024 між позивачкою і ТОВ "Документавто", яке діяло на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу 8096/24/1/000824 автомобіля Volkswagen Golf, 2002 номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 . В березні 2024 року позивачка звернулася до Територіального сервісний центр МВС №5644 для реєстрації вказаного транспортного засобу на підставі договору купівлі продажу, однак отримала відмову у реєстрації вказаного автомобіля на підставі поданих нею документів, у зв`язку із тим, що власник транспортного засобу ОСОБА_2 05.03.2024 зняв транспортний засіб у зв`язку з вибраковкою.
Вважаючи порушеним її право власності на вказаний автомобіль неправомірними діями ОСОБА_2 і Територіального сервісного центру МВС №5644, позивачка звернулася до адміністративного суду з цим позовом.
Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Повноваження суду при вирішенні справи, зокрема, рішення, які суд може прийняти у разі задоволення позову визначені ст.245 КАС України, які кореспондуються з положеннями ст. 5 КАС України.
Водночас, у поданій позовній заяві позивачка просить захистити її порушене право шляхом зобов`язання Територіального сервісний центр МВС №5644 поновити за ОСОБА_2 реєстрацію транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , обґрунтовуючи свої вимоги з посиланням на ст. 41 Конституції України, на норми ст.ст.321,328, 334 Цивільного кодексу України. Тобто, позивач заявляє позовні вимоги, які не можуть вирішуватися адміністративним судом за результатами розгляду такої справи. При цьому, одним з відповідачів позивач зазначає фізичну особу - ОСОБА_2 , що також не передбачено положеннями КАС України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно з п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, сама по собі участь суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах не дає підстав для віднесення такого спору до категорії публічно-правових, оскільки визначальною ознакою для встановлення юрисдикції, до якої має бути віднесено спір, є суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.
У постановах від 06.11.2019 №756/4477/18 та від 23.10.2019 у справі № 352/536/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.
В даній справі предметом спору є оскарження ОСОБА_1 дій Територіального сервісного центру МВС №5644 щодо зняття з реєстрації транспортного засобу на підставі заяви ОСОБА_2 .
За твердженнями позивачки вказаний транспортний засіб належить їй на праві власності за договором купівлі-продажу від 26.01.2024. Водночас, Територіальний сервісний центр МВС №5644 у листі, наданим у відповідь на звернення позивачки, зазначив, що власником такого транспортного засобу є ОСОБА_2 і за його заявою такий транспортний засіб знятий у зв`язку із вибраковкою.
Отже, спір, що виник між сторонами у цій справі, стосується майнових прав та інтересів позивача, незважаючи на участь у спірних правовідносинах суб`єкта владних повноважень - Територіального сервісного центру МВС №5644.
Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі, інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
З огляду на наведене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 у спірних правовідносинах намагається у такий спосіб захистити свої речові права на майно (транспортний засіб) у спорі у зв`язку із невизнанням її права власності на вказаний транспортний засіб відповідачами, суд дійшов висновку, що такий спір має приватноправовий характер, а тому останній повинен вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
Таким чином, даний спір не є публічно-правовим спором, а тому останній не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічні за змістом висновки щодо подібних правовідносин викладені Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі № 0440/6297/18, які судом враховуються в силу вимог ч.5 ст. 242 КАС України.
За правилами п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За наведених обставин, у відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, одночасно роз`яснивши позивачу можливість звернення за захистом своїх порушених прав та інтересів до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції.
Зважаючи на викладене в сукупності, компетентним судом для вирішення цього спору є суд цивільної юрисдикції.
Керуючись статтями 170, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Територіального сервісного центру МВС №5644 про зобов`язання вчинення певних дій.
Роз`яснити позивачу, що розгляд даного спору належить до юрисдикції місцевого загального суду, в порядку та у строки, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 26 червня 2024 року.

Суддя Н.С. Гудима