Справа № 600/1653/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/1653/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області під час призначення пенсії ОСОБА_1 07 вересня 2023 року в частині незарахування до спеціального страхового стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року на посаді лікаря-педіатра територіального медичного об`єднання Прокопіївського району Кемеровської області (з урахуванням до спеціального стажу періодів догляду за дитиною: з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1999 року), а також в частині невиплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати до спеціального страхового стажу ОСОБА_1 у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року на посаді лікаря-педіатра територіального медичного об`єднання Прокопіївського району Кемеровської області (з урахуванням до спеціального стажу періодів догляду за дитиною: з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1999 року), провести перерахунок пенсії з моменту її призначення 07 вересня 2023 року та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, згідно п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Позов обґрунтовано тим, що під час призначення пенсії позивачу за віком 07 вересня 2023 року відповідач допустив протиправну бездіяльність, не зарахувавши до спеціального стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року на посаді лікаря-педіатра територіального медичного об`єднання Прокопіївського району Кемерівської області. Крім цього відповідач допустив протиправні дії, зарахувавши періоди догляду за дитиною (під час роботи у закладі охорони здоров`я 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року), а саме з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1999 року до загального стажу, а не спеціального стажу, чим порушив вимоги статті 181 Кодексу законів про працю України. Вказані порушення призвели до позбавлення позивача права на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області копію пенсійної справи ОСОБА_1 , в тому числі але не виключно, докази звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду (заява, звернення тощо).

Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області, заперечуючи проти позовних вимог, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що пенсія та стаж позивача обчислені у відповідності до норм чинного законодавства України. За наявними документами підстав для виплати пенсії в іншому розмірі або проведення її перерахунку на даний час немає. Також відповідач зазначив про відсутність підстав для виплати позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки нею не виконано основну умову для призначення такої допомоги (відсутній необхідний стаж 30 років). Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 вересня 2023 року.

05 лютого 2024 року позивач звернулась до відповідача із заявою (зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за вх.№610/К-2400-24 від 08 лютого 2024 року), в якій, вказавши про намір реалізувати право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченого пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просила пенсійний орган:

- повідомити про наявний у неї станом на 06 вересня 2023 року страховий стаж працівника здоров`я (лікаря) із розбивкою на окремі періоди роботи, з урахуванням відомостей трудової книжки, для отримання грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- повідомити щодо страхового стажу та зазначених у її трудовій книжці періодів, які не враховано до стажу працівника здоров`я (лікаря).

Листом від 22 лютого 2024 року №818-610/К-17/8-2400/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про таке.

При перевірці документів електронної пенсійної справи встановлено, що загальна тривалість спеціального страхового стажу ОСОБА_1 , обчисленого по 31 жовтня 2023 року, становила 27 років 4 місяці 16 днів, що не дає права на призначення грошової допомоги.

Водночас до спеціального стажу ОСОБА_1 зараховано наступні періоди:

- з 15.08.1988 по 31.12.1991 - робота в територіальному медичному об`єднані Прокоп`ївського району Кемеровської області на посаді лікаря-інтерна та лікаря - педіатра (3 роки 4 місяці 17 днів);

- з 01.11.1999 по 30.03.2013 - робота у Вашківецькій районній лікарні на посадах лікаря педіатра та лікаря загальної практики - сімейної медицини (13 років 5 місяців);

- з 01.04.2013 по 30.06.2018 - робота у Вашківецькому центрі первинної медико-санітарної допомоги на посаді лікаря загальної практики - сімейної медицини (5 років 3 місяці);

- з 02.07.2018 по 31.10.2023 - робота у Вашківецькій амбулаторії загальної практики - сімейної медицини на посадах лікаря загальної практики - сімейної медицини та завідуючої (5 років 3 місяці 29 днів).

При цьому загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 41 рік 2 місяці 28 днів (враховано по 31.10.2023), до якого, окрім зазначених вище періодів, зараховано наступні періоди:

- з 01.08.1980 по 26.08.1982 (при цьому період з 01.08.1980 по 31.12.1980 враховано у відповідності до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - пропорційно відпрацьованим вихододням) - робота в колгоспі ім. О.Кобилянської;

- з 01.09.1982 по 24.06.1988 - період навчання в Чернівецькому державному медичному інституті;

- з 27.02.1993 по 26.02.1996 - час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

- з 11.06.1996 по 10.06.1999 - час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Не зараховано до страхового стажу та спеціального стажу період роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 28.06.1999 - на посаді лікаря-педіатра територіального медичного об`єднання Прокоп`ївського району Кемеровської області. При цьому, періоди з 27.02.1993 по 26.02.1996 та з 11.06.1996 по 10.06.1999 враховано до загальної тривалості страхового стажу, як час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

За таких обставин позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З матеріалів справи вбачається, що звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом обумовлене її незгодою із діями відповідача щодо не зарахування до спеціального страхового стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року на посаді лікаря-педіатра територіального медичного об`єднання Прокопіївського району Кемеровської області (з урахуванням до спеціального стажу періодів догляду за дитиною: з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1999 року), а також щодо невиплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій зумовлене наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, виходом на пенсію саме з посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також відсутністю у такої особи до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Поряд з цим питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за 1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Так, згідно абзацу першого пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Додаток 1 до Порядку №22-1 містить зразок заяви про призначення/перерахунок пенсії.

В абзаці другому пункту 1.2 Порядку №22-1 зазначено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Згідно з підпунктом 8 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону: трудова книжка, копія наказу (розпорядження) про звільнення або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб. У тих випадках, коли в трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація, що підтверджує роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», додаються уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, інші документи, що підтверджують такі відомості.

Розділ IV Порядку №22-1 регулює порядок приймання, оформлення та розгляд документів.

Так, відповідно до абзацу 2 пункту 4.1 розділу IV Порядку №22-1 заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Абзацами 2-3 пункту 4.3 Порядку №22-1 унормовано, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що такими передбачено два альтернативні варіанти рішень, які можуть бути прийняті органами Пенсійного фонду за результатами розгляду заяви про призначення (переведення, перерахунку) пенсії: про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. У разі звернення особи із заявою про призначення/перерахунок пенсії пенсійний орган зобов`язаний діяти згідно вказаного Порядку №22-1, зокрема, розглянути подану заяву та прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви.

Як вбачається зі встановлених у даній справі обставин, 05 лютого 2024 року позивач звернулась до відповідача із заявою (зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за вх.№610/К-2400-24 від 08 лютого 2024 року), в якій вона просила лише надати їй інформацію про наявний у неї станом на 06 вересня 2023 року страховий стаж працівника здоров`я (лікаря) із розбивкою на окремі періоди роботи, з урахуванням відомостей трудової книжки, для отримання грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також інформацію щодо страхового стажу та зазначених у її трудовій книжці періодів, які не враховано до стажу працівника здоров`я (лікаря).

Водночас указана вище заява позивача не містила вимог щодо зарахування до спеціального страхового стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року (з урахуванням періодів догляду за дитиною з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1996 року), проведення перерахунку пенсії та виплати передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як зазначено самим позивачем у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, вона зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області лише із заявою про надання інформації про наявний у неї страховий стаж та про періоди роботи, які до страхового стажу не зараховані.

При цьому суд зауважує, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 22 лютого 2024 року №818-610/К-17/8-2400/24, виданий за результатами розгляду заяви позивача від 05 лютого 2024 року (зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за вх.№610/К-2400-24 від 08 лютого 2024 року), не є рішенням пенсійного органу про відмову у зарахуванні до спеціального стажу у сфері охорони здоров`я певних періодів роботи позивача, проведенні перерахунку пенсії та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Названий лист носить лише інформаційний характер, оскільки не породжує виникнення, зміну або припинення прав, обов`язків позивача.

Як вбачається зі змісту та суті цього листа, такий містить інформацію про тривалість спеціального страхового стажу позивача та періоди роботи, які до такого стажу зараховані. Також у вказаному листі міститься інформація і про періоди, які позивачу не зараховані до страхового та спеціального стажу. Тобто у листі від 22 лютого 2024 року №818-610/К-17/8-2400/24 і міститься та інформація, яку просила надати позивач, подавши заяву від 05 лютого 2024 року.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд зазначає, що в даних спірних відносинах заява про зарахування до спеціального страхового стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року (з урахуванням періодів догляду за дитиною з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1996 року), проведення перерахунку пенсії та виплати передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення з документами, подання яких передбачено підпунктом 8 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, позивачем відповідачу фактично не подавалась. Відповідно, пенсійним органом рішення про відмову у задоволенні таких вимог не приймалось.

Суд зазначає, що у цих відносинах позивач, якщо вважає, що має право на зарахування до спеціального страхового стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року (з урахуванням періодів догляду за дитиною з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1996 року), проведення перерахунку пенсії та виплати передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, може звернутися до пенсійного органу з відповідною заявою встановленого зразка згідно підпункту 8 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, а пенсійний орган зобов`язаний відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви та доданих до неї документів.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність належного звернення позивача до пенсійного органу із заявою про зарахування до спеціального страхового стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року (з урахуванням періодів догляду за дитиною з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1996 року), проведення перерахунку пенсії та виплати передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, суд приходить до висновку, що позивачем не було дотримано встановленого порядку такого звернення, а тому у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області були відсутні підстави для зарахування до спеціального страхового стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року (з урахуванням періодів догляду за дитиною з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1996 року), проведення перерахунку пенсії позивача та виплати передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зазначене виключає можливість визнання судом протиправними оскаржуваних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо незарахування до спеціального страхового стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи позивача з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року на посаді лікаря-педіатра територіального медичного об`єднання Прокопіївського району Кемеровської області (з урахуванням до спеціального стажу періодів догляду за дитиною: з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1999 року), а також щодо невиплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до спеціального страхового стажу позивача у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року на посаді лікаря-педіатра територіального медичного об`єднання Прокопіївського району Кемеровської області (з урахуванням до спеціального стажу періодів догляду за дитиною: з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1999 року), провести перерахунок пенсії з моменту її призначення 07 вересня 2023 року та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, згідно пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV наразі є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Отже, суд приходить до висновку про безпідставність та передчасність заявлених позовних вимог. Тому позов задоволенню не підлягає.

При вирішенні цієї справи судом також враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 грудня 2022 року у справі №520/5668/19, яка полягає в тому, що недотримання особою встановленого законодавством порядку звернення за отриманням пенсії є підставою для відмови у задоволенні вимог пенсіонера.

Такої ж позиції притримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд, що вбачається з його постанови від 13 лютого 2023 року у справі №600/3258/22-а за схожої ситуації.

Поряд з цим суд знову звертає увагу позивача на те, що вона не позбавлена права звернутися до пенсійного органу із заявою та доданими до неї документами згідно підпункту 8 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 про зарахування до спеціального страхового стажу у сфері охорони здоров`я періоду роботи з 01 січня 1992 року по 28 червня 1999 року (з урахуванням періодів догляду за дитиною з 27 лютого 1993 року по 26 лютого 1996 року та з 11 червня 1996 року по 10 червня 1996 року), проведення перерахунку пенсії та виплати передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої-третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення даного позову.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 24 червня 2024 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, Площа Центральна, 3, ).

Суддя О.П. Лелюк