Справа № 240/2902/22
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/2902/22

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Служби безпеки України (далі - відповідач), у якому просить: визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо незадоволення запиту на публічну інформацію від 18.01.2022 та зобов`язати Службу безпеки України виконати вимоги запиту на публічну інформацію від 18.01.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що надіслав відповідачу запит на публічну інформацію від 18.01.2022. У запиті позивач просив надати копію документу, зареєстрованого в Службі безпеки України за вихідним номером 5/7/3/1-44 від 06.12.2021 (номер бланку: С2021-021831). Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо незадоволення його запиту від 18.01.2022, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що право позивача на отримання необхідної йому інформації, всупереч його твердженням про зворотне, порушено не було. З огляду на відсутність фактів протиправних дій відповідача, та оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

З`ясувавши доводи, викладені в позовній заяві, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 18.01.2022 позивач надіслав Службі безпеки України запит на публічну інформацію від 18.01.2022.

У запиті позивач просив надати копію документу, зареєстрованого в Службі безпеки України за вихідним номером 5/7/3/1-44 від 06.12.2021 (номер бланку: С2021-021831), проте вимоги запиту не виконано.

На переконання позивача, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не надання запитуваної інформації на вказаний вище запит, а тому позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1996 року №2657-XII (далі Закон №2657-XII) визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною другою статті 7 Закону №2657-XII установлено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Таким чином, системний аналіз частини другої статті 34 Конституції України та частини другої статті 7 Закону №2657-XII свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, як і джерела отримання цієї інформації.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Положеннями частини четвертої статті 13 зазначеного Закону передбачено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно зі статтею 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується в тому числі і шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (ч. 3 ст. 19 Закону №2939-VI).

Згідно з положеннями статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною першою статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частиною другою цієї статті встановлено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

А згідно з частинами третьою та четвертою статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1)прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі (ч. 5 статті 22 Закону №2939-VI).

Згідно із частинами першою та другою статті 23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Отже, системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право скористатися своїм правом на подання запиту на інформацію у встановленому законодавством порядку, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь.

При цьому, незалежно від результатів розгляду запиту про надання інформації (його задоволення чи відмова в задоволенні, відстрочка в задоволенні, перенаправлення належному розпоряднику тощо) такий суб`єкт зобов`язаний проінформувати про це заявника.

Судом встановлено, що 19.01.2022 на електронну адресу Служби безпеки України надійшов запит на інформацію ОСОБА_1 щодо надання копії документу, зареєстрованого в Службі безпеки України за вихідним номером 5/7/3/1-44 від 06.12.2021 (номер бланку: С2021-021831).

Відповідальним за розгляд зазначеного запиту підрозділу Служби безпеки України керівництвом Служби визначений Департамент захисту національної державності СБУ.

Під час розгляду відповідальним виконавцем вказаного інформаційного запиту було з`ясовано, що запитуваний автором документ (вихідний номер 5/7/3/1-44 віл 06.12.2021 року (номер бланку: С2021-021831) був виготовлений у паперовій формі в одному примірнику та надісланий на адресу ТОВ «Енерго Збут Транс» (01135. м. Київ. вул. Златоустівська, 6.23А). А тому, виготовити його копію та надати ОСОБА_1 не надалось за можливе.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Враховуючи вимоги вказаної статті Закону №2939-VI, запит на інформацію був скерований до ТОВ «Енерго Збут Транс» за належністю, про що у встановленому порядку поінформовано ОСОБА_1 , що підтверджується копією листа ДЗНД СБУ від 21.01.2022 №5/7/3/1В-2-п/192-325.

Водночас, варто відмітити, що Службою безпеки України, як юридичною особою, усі організаційно-розпорядчі документи оформлюються згідно з ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», який прийнято та надано чинності наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 №144 (далі - Стандарт). Згідно з даним Стандартом, Служба безпеки України у своїй діяльності використовує бланки, які відповідним чином обліковуються, а їх порядкові номери проставлені друкарським способом на нижньому полі зворотного боку бланку (п.6.12 Стандарту).

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем зазначено не тільки реквізити підготовленого Службою безпеки України документа, а також номер бланку, на якому він виготовлений, тобто належним розпорядником - ТОВ «Енерго Збут Транс», відповідно до отриманого листа ДЗНД СБУ від 21.01.2022 №5/7/3/1В-2-п/192-325, та на виконання вимог Закону, надано ОСОБА_1 документ, зареєстрований в Службі безпеки України за вихідним номером 5/7/3/1-44 від 06.12.2021 року (номер бланку: С2021 -021831).

Доказів протилежного позивачем не надано.

Отже, на думку суду, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи та виходячи з правових норм, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Служби безпеки України (вул. Володимирська. 33. м. Київ, 01601, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 червня 2024 року.

Суддя Р.М.Шимонович