Справа № 560/20613/23
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20613/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

25 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив:

- визнати незаконними дії головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності з 01 липня 1992 року по 01 червня 1993 року згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 23.07.1982 на посаді перукаря малого підприємства «Завиток» м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області для призначення пенсії за віком.

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14 липня 2023 року № 62 про відмову в зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності з 01 липня 1992 року по 01 червня 1993 року згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 23.07.1982 на посаді перукаря малого підприємства «Завиток» м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області.

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період трудової діяльності з 01 липня 1992 року по 01 червня 1993 року згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 23.07.1982 року на посаді перукаря малого підприємства «Завиток» м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області, що становить 11 місяців та в загальному складає 15 років 4 місяці 17 днів.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.07.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.07.2023 №62 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років.

Вказано, що страховий стаж особи становить 14 років 5 місяців 18 днів.

До загального страхового стажу, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 23.07.1982 не зараховано період роботи з 02.07.1992 по 01.06.1993, оскільки відсутня посада та підпис особи, якою внесено запис про звільнення; необхідно надати уточнюючу довідку.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №2200-0215-8/66153 від 20.07.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановив суд, позивачу відмовлено у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи з 02.07.1992 по 01.06.1993, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 23.07.1982, оскільки відсутня посада та підпис особи, якою внесено запис про звільнення.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Таким чином, щодо аргументів пенсійного органу про те, що запис у трудовій книжці не містить посади та підпис особи, якою внесено запис про звільнення, суд зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Згідно записів №2-5 трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач в період з:

- 16.07.1982 по 01.07.1992 працювала у Деражнянському побуткомібнаті;

- 01.07.1992 по 01.06.1993 працювала в перукарні №1 Деражнянського малого підприємства «Завиток» чоловічим майстром.

Вказані записи містять дату прийому та звільнення з роботи, номери та дати наказів, відбиток печаток підприємства при прийнятті та звільненні з роботи.

Водночас, період, зокрема, з 16.07.1982 по 01.07.1992 зараховано до страхового стажу позивача.

При цьому, згідно довідки комунальної установи «Трудовий архів» Деражнянької міської ради від 02.12.2021 №9 документи щодо Малого підприємства «Завиток» м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області на державне зберігання не надходили, тому можливості надати довідку про період роботи (з 01.07.1992 по 01.06.1993) ОСОБА_1 немає.

Разом з тим, позивач не має нести тягар відповідальності чи зазнавати негативних наслідків через порушення порядку заповнення трудової книжки, а наявність певних недоліків у трудовій книжці, на які посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи згідно із записами у трудовій книжці.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.07.2023 №62 є протиправним та підлягає скасуванню в частині, якою позивачу відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи з 02.07.1992 по 01.06.1993.

Водночас, стаж за 01.07.1992 зараховано, підстави для повторного зарахування такого відсутні.

Крім цього, відсутні підстави для визнання протиправними дій головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності з 01 липня 1992 року по 01 червня 1993 року, оскільки таких дій вказаним відповідачем не вчинялось. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області лише повідомило позивача про прийняте Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області рішення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (пенсійний орган за місцем реєстрації позивача) зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи 02.07.1992 по 01.06.1993 в перукарні №1 Деражнянського малого підприємства «Завиток».

Водночас, щодо вимоги позивача визначити конкретну тривалість стажу позивача, суд зазначає таке.

З урахуванням визначених ст.ст.5, 245 КАС України способів захисту порушених прав, у даному випадку захист конкретного порушеного права позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправним рішення (в частині) та зобов`язання вчинити певні дії, а не визначення періодів стажу, що належить до компетенції пенсійного органу.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Захист прав, свобод та інтересів слід відрізняти від їх охорони. Охорона прав та інтересів має на меті запобігти їх порушенню. Охорона здійснюється шляхом встановлення відповідних норм права, правових стимулів, заборон тощо. Натомість, захист прав здійснюється виключно у разі їх порушення.

Отже, судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право. Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить приписам КАС України. Тому така вимога не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.