Справа № 340/1357/24
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Кропивницький Справа №340/1357/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №45 від 13.10.2023 р. про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.06.1995 р. по 30.03.2006 р., з 05.01.2007 р. по 01.10.2007 р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 18.08.1982 р.;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.10.2023 р.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 06.10.2023 р. позивач звернувся до Відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення йому пенсії за віком. 13.10.2023 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення №45 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Відповідно до рішення до страхового стажу не зараховано періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 , дата заповнення 19.08.1982 р. в російській федерації, з 06.06.1995 р. по 30.06.2006 р. та з 05.01.2007 р. по 01.10.2007 р., оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, тому пенсії громадянам, які проживали, працювали на території російської федерації, призначаються на умовах визначених Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як наслідок до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991 р. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним. Представник позивача наголошує на тому, шо посилання відповідача на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. не можуть прийматися до уваги, оскільки таке припинення не стосується (не впливає) періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в час дії вказаної Угоди. Представник позивача наголошує на тому, що факт роботи позивача на території рф у заявлені періоди підтверджується копією трудової книжки, дійсність якої згідно з рішенням пенсійного фонду, не ставиться під сумнів відповідачем, жодних недоліків в частині внесених записів відповідачем у спірному рішенні не зазначено. Представник позивача вважає, шо оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні у період з 1995 р. по 2006 р., у відповідача не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації. На думку представника позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно не зараховано до загального стажу позивача вказані періоди роботи. При цьому, інших підстав для не зарахування до загального страхового стажу позивача спірних періодів роботи на території російської федерації з 06.06.1995 р. по 30.03.2006 р. та на території України з 05.0.2007 р. по 01.10.2007 р., оскаржуване рішення не містить.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого заперечує проти позову (а.с.24-28, 46-50, 69-71). Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 06.10.2023 р. звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою та додатково наданими документами щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані ним документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання. При опрацюванні наданих позивачем документів, їх змісту і належного оформлення, страховий стаж позивача склав 28 років 03 місяці 26 днів. За даними документами до страхового стажу не зараховано період роботи позивача в російській федерації з 06.06.1995 р. по 30.03.2006 р. та з 05.01.2007 р. по 01.10.2007 р., оскільки з січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді. Пенсії громадянам, які проживали, працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058. Отже, обрахувати період роботи позивача в російській федерації, згідно чинного законодавства, можливо лише по 31.12.1991 р. З огляду на викладене, Головним управлінням було прийнято рішення №45 від 13.10.2023 р., яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, через відсутність необхідної тривалості страхового стажу.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.21).

28.03.2024 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.91).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком №1155 (а.с.32, 55, 76). До заяви додано (а.с.33, 56, 77): довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.13), паспорт (а.с.14-16), довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.10.2023 р. №3/1261 (а.с.54, 75), диплом НОМЕР_2 (а.с.53, 74), трудову книжку НОМЕР_1 (а.с.8-12, 36-45, 59-68, 80-89).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 13.10.2023 р. №45 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості згідно поданих заявником документів (а.с.6, 34, , 57, 78). У рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 28 років 03 місяці 26 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 дата заповнення 18.08.1982 року в російській федерації з 06.06.1995 р. по 30.03.2006 р., та з 05.01.2007 р. по 01.10.2007 р., оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Тому пенсії громадян, які проживали, працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як наслідок до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991 року.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі за текстом Закон №1058).

У розумінні абз.22 ст.1 Закону №1058 пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058 встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону №1058, який у період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року становить не менше 30 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком досяг віку 60 років. Однак, спір між сторонами виник щодо наявності у позивача страхового стажу 30 років.

Відповідно до абз.36 ст.1 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1, 2 ст.24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на ч.4 ст.24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з вимогами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., яка діяла в період виникнення спірних правовідносин та в період роботи позивачки на території рф, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 р., яка діяла у період роботи позивача на території рф, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Аналіз наведеного вище вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 р. «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 р. у м. Москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022 р.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 р. Україна, як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Окрім того, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ (далі за текстом Закон №1788) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі за текстом Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З огляду на п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці і лише у випадку відсутності трудової книжки, записів у ній або ж, якщо наявні записи неправильні чи неточні щодо періодів роботи, трудовий стаж може встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що позивачем подано до пенсійного органу належним чином оформлену трудову книжку НОМЕР_1 (а.с.8-12, 36-45, 59-68, 80-89), якою, серед іншого підтверджується період роботи ОСОБА_1 з 06.06.1995 р. по 30.03.2006 р. водієм у Тольяттінському пасажирському автокомбінаті.

При цьому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не встановлено недоліків щодо записів у трудовій книжці позивача в частині періоду його роботи з 06.06.1995 р. по 30.03.2006 р.

Тобто позивачем надано органу Пенсійного фонду України належні докази на підтвердження страхового стажу за період роботи з 06.06.1995 р. по 30.03.2006 р., а тому цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Стосовно періоду роботи з 05.01.2007 р. по 01.10.2007 р., суд враховує, що у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 13.10.2023 р. №45 зазначено про не зарахування такого періоду як періоду роботи на території російської федерації після 31.12.1991 року.

Судом встановлено, що відповідно до запису №21 у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 05.01.2007 р. прийнятий на роботу водієм у ТОВ «ХП Фірма Спецстрой» (, м. Луганськ, Україна). З огляду на запис №22 у трудовій книжці НОМЕР_1 позивача 01.10.2007 р. звільнено за власним бажанням. Однак, відповідно до запису у трудовій книжці НОМЕР_1 запис №22 слід вважати недійсним. Натомість, відповідно до запису №23 у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнено 17.10.2008 р. (а.с.9, зі зворотного боку, а.с.39, 62, 83).

Таким чином, з огляду на записи у трудовій книжці НОМЕР_1 , період роботи позивача у ТОВ «ХП Фірма Спецстрой» становив з 05.01.2007 р. по 17.10.2008 р., а не з 05.01.2007 р. по 01.10.2007 р., як зазначено в оскаржуваному рішенні. Окрім того, ТОВ «ХП Фірма Спецстрой», у якій працював позивач у період з 05.01.2007 р. по 17.10.2008 р., розташована в Україні (м. Луганськ), а не на території російської федерації.

Разом з тим, відповідно до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , судом встановлено, що органом пенсійного фонду розраховано страховий стаж позивача тривалістю 28 років 3 місяці 26 днів, при цьому до зазначеного стажу враховано і період роботи з 05.01.2007 р. по 17.10.2008 р. (1 рік 9 місяців 29 днів) (а.с.7, 35, 58, 79). Водночас в оскаржуваному рішенні також зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 3 місяці 26 днів, тобто з урахуванням періоду роботи з 05.01.2007 р. по 17.10.2008 р.

Отже, у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 13.10.2023 р. №45 безпідставно зазначено про не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 05.01.2007 р. по 01.10.2007 р., оскільки відсутні правові підстави для його не зарахування, а також беручи до уваги, що такий період зараховано до загального страхового стажу, відображеного в оскаржуваному рішенні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 13.10.2023 р. №45 винесено необґрунтовано та безпідставно, а тому воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Разом з тим, суд враховує, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у які не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Оскільки за заявою позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області безпідставно не зараховано стаж за період роботи ОСОБА_1 на території російської федерації з 06.06.1995 р. по 30.03.2006 р., внаслідок чого зроблено протиправний висновок щодо відсутності у неї необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу та прийнято рішення від 13.10.2023 р. №45 про відмову в призначенні пенсії, яке судом визнано протиправним і скасовано, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.10.2023 р. №1155, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 06.06.1995 р. по 30.03.2006 р., та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн (а.с.18), а тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 13 жовтня 2023 року №45.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06 жовтня 2023 року №1155, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 06 червня 1995 року по 30 березня 2006 року, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 25 червня 2024 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ