Справа № 520/8027/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 р.Справа № 520/8027/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, по справі № 520/8027/24

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) третя особа Дніпровська митниця

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 , боржник) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач, Відділ), третя особа: Дніпровська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (далі стягувач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не закінчення виконавчого провадження №73623351, відкритого відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження №73623351 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити відомості щодо ОСОБА_1 із Єдиного реєстру боржників в частині виконавчого провадження №73623351.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 520/8027/24 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясування всіх обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції при розгляді вказаної справи не врахував та не надав належної оцінки Закону №1404-VIII у взаємозв`язку із ст.314 КУпАП та ст.465 МК України, зокрема, те, що порядок виконання постанови про конфіскацію предмета, передбачає вилучення предмета у особи та передачу його у власність держави. Водночас наступні дії держави щодо розпорядження конфіскованим предметом, у тому числі його реалізації або знищення, які передбачені Порядком №1724 або Порядком №985 не впливають на факт виконання такого стягнення боржником. Подальші дії з конфіскованим майном здійснюються на розсуд уповноважених органів, не залежать від волі боржника та не охоплюються поняттям конфіскації.

Окрім того, позивачем зауважено, що суд першої інстанції не надав ніякої правової оцінки наступним обставинам, які свідчили про фактичне виконання постанови суду в рамках справи №203/1900/23 в частині конфіскації майна, а саме:

- по-перше, конфісковане майно за вказаною постановою суду у справі №203/1900/23 ще до відкриття вказаного виконавчого провадження було вилучено митним органом;

- по-друге, відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 19.12.2023 на конфісковане майно було накладено арешт і було визначено відповідного відповідального зберігача;

- по-третє, позивач не є ані власником вказаного майна, ані його володільцем, ані його зберігачем, ані його відправником, тобто взагалі не має аж ніякого правового значення і відношення до вказаного майна;

- по-четверте, питання розпорядження, реалізації, знищення чи передачі безоплатно конфіскованого майна, вилученого за протоколом порушення митних правил від 06.01.2023, не залежить від волі Позивача та перебуває за межами вимог виконавчого документа щодо конфіскації зазначених предметів адміністративного правопорушення в сфері митних правил;

- по-п`яте, постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 у справі №203/1900/23 ОСОБА_1 не визначений особою, на яку покладається обов`язок щодо виконання рішення в частині конфіскації майна.

Також позивач вказує на неправомірні посилання суду першої інстанції на абзац 7 пункту 19 Порядку №1724, який передбачає тимчасову процедуру на період воєнного стану на безоплатне передання конфіскованого майна на користь військових формувань за рішенням керівника відповідної обласної військової адміністрації, оскільки в рамках даної справи такого рішення відносно конфіскованого майна не приймалось, а тому такі посилання суду першої інстанції є взагалі безпідставними.

Таким чином, за позицією позивача, якщо у нього відсутні зобов`язання щодо вчинення дій, спрямованих на виконання постанови суду у справі №203/1900/23 в частині конфіскації майна, а такі зобов`язання покладені виключно на орган виконавчої служби, то позивач не може бути боржником у контексті ч.2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження». З наведеного слідує, що виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, враховуючи відсутність у позивача реального обов`язку виконання постанови суду по справі №203/1900/23 при наявності такого обов`язку виключно у органу виконавчої служби, права позивача не повинні обмежуватись шляхом наявності відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників. Як наслідок, відомості щодо позивача мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 по справі №203/1900/23 (залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2023 у справі № 203/1900/23) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 296 203,40 грн, з конфіскацією предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил №0001/11000/23 від 06.01.2023 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпровської митниці витрати, пов`язані зі зберіганням товарів на складі Дніпропетровської митниці ДФС, у розмірі із розрахунку 4,00 Євро за добу починаючи з 06.01.2023.

18 грудня 2023 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на виконання вказаного рішення суду прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №73623351, де вказано, що ОСОБА_1 (боржника) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 296 203,40 грн, з конфіскацією предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил №0001/11000/23 від 06.01.2023 року.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 18.12.2023 у ВП № 73623351 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 по справі №203/1900/23.

Також постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.12.2023 у ВП № 73623351 описано та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 - кавомолки, каво-машини та інше обладнання.

23 листопада 2023 року проведено опис предметів за протоколом про порушення митних правил №0001/11000/23 від 06.01.2023, в результаті чого сформовано довідку №31 про визначення вартості майна після нарахування всіх податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні майна через митний кордон України.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 19.12.2023 по ВП № 73623351 проведено опис та арешт майна (коштів) боржника ( ОСОБА_1 ) на виконання постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 по справі №203/1900/23.

Листом від 18.01.2024 № 1 ОСОБА_1 повідомив Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про обставини сплати витрат виконавчого провадження у розмірі 242,51 грн та просив виключити його з боржників.

Листом від 21.02.2024 № 8950 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) позивача повідомлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2023 у справі № 203/1900/23 визнано винним ОСОБА_1 , крім того згідно поданих документів про відкриті виконавчого провадження Дніпровською митницею боржником визначено ОСОБА_1 . Зазначено, що вказане виконавче провадження за категорією відноситься до конфіскації майна, вилученого митними органами, та на виконанні у відділі перебуває в частині конфіскації майна, а саме: кавомолки, каво-машини та інше обладнання. Станом на сьогоднішній день визначається суб`єкт оціночної діяльності уповноваженого на здійснення звіту про вартість конфіскованого майна для подальшої його реалізації. Щодо викладеного питання про оплату боржником 242,51 грн., повідомлено що вказане на завершення виконавчого провадження не впливає.

01 березня 2024 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), представником позивача надіслано адвокатський запит за №01/03-24 від 01.03.2024 про надання інформації, документів та доступу до виконавчого провадження №73623351.

Листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 29.03.2024 №16956/05.2-08 представнику позивача надано інформацію стосовно даного виконавчого провадження та надано відповідні дані для доступу до матеріалів вказаного виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/.

13 березня 2024 року на адресу відповідача надіслано заяву про закінчення виконавчого провадження №73623351 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом щодо конфіскації майна.

26 березня 2024 року від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на електронну адресу позивача надіслано лист за №14288 від 25.03.2024, відповідно до якого повідомлено, що вказане виконавче провадження відкрите в частині конфіскації вилученого митними органами майна та не може бути закінчене на підставі сплати штрафу.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо не вирішення питання про закінчення виконавчого провадження №73623351 відносно позивача згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», що безпосередньо впливає на права та інтереси позивача, відомості про якого містяться у Єдиному реєстрі боржників, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наразі виконавче провадження №73623351 в частині конфіскованого у ОСОБА_1 майна (кавомолок, каво-машини та іншого обладнання) згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 по справі №203/1900/23 знаходиться лише на перших етапах примусового виконання вказаного рішення суду щодо конфіскації у позивача майна формування довідки від 23.11.2023 № 31 про визначення вартості майна після нарахування всіх податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні майна через митний кордон України та призначення суб`єкта оціночної діяльності. Доказів того, що конфіскація майна боржника наразі виконана у повному обсязі та пройшла перелічені вище етапи, матеріали справи не містять, що, відповідно, унеможливлює підтвердження того, що постанова у справі № 203/1900/23 щодо конфіскації майна ОСОБА_1 фактично виконана у повному обсязі, що, відповідно, унеможливлює застосування п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404 та закінчення виконавчого провадження №73623351. Відтак, протиправної бездіяльності з боку відповідача по відношенню до позивача в рамках даної справи, з урахуванням предмету та підстав позову, судом першої інстанції не встановлено.

Окрім того, стосовно вимог позивача про виключення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, які визначено частиною сьомою статті 9 Закону №1404-VIII, не настали, а тому у відповідача не було правових підстав та механізму виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників.

Колегія суддів погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною другою статті 15 Закону № 1404-VIII визначено, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За приписами пункту 6 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

В той же час, у частині першій статті 18 Закону № 1404-VIII закріплено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Правила закінчення виконавчого провадження окреслено у статті 39 Закону № 1404-VIII, зокрема, у відповідності пункту 9 частини першої приведеної статті визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті 39 Закону № 1404-VIII).

У відповідності до статті 62 Закону № 1404-VIII визначено, що виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом. Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Розпорядження конфіскованим майном та майном, яке не підлягає реалізації, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок обліку, зберігання, оцінки вилученого митницями вилучене майно, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію визначено постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2001 року №1724 (надалі Порядок №1724).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1724, облік, попередня оцінка, а також відповідальність за зберігання вилученого митницями майна до прийняття судом рішення про його конфіскацію покладаються на ці органи.

Абзацами 2-3 пункту 9 Порядку №1724 визначено, що конфісковане майно передається на зберігання особі, що призначена державним виконавцем у постанові про опис та арешт майна, під розписку. Представник митниці може бути призначений зберігачем майна у разі зберігання конфіскованого майна у власному приміщенні (на майданчику) митниці до моменту передачі майна для реалізації, знищення, утилізації, переробки або безоплатної передачі. Передача майна зберігачеві (крім митниці) оформлюється актом приймання-передачі, який підписується представниками митниці, зберігача та державним виконавцем. Митниця оформлює видаткову накладну на конфісковане майно, яке представник зберігача отримує на підставі матеріальної довіреності за встановленою формою. Опис майна проводиться за участю суб`єкта оціночної діяльності, якому представником митниці передається довідка для врахування під час оцінки майна розміру податків і зборів, що підлягають сплаті під час переміщення майна через митний кордон України.

Відповідно до абзаців 8-9 пункту 9 Порядку № 1724, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після надходження від суб`єкта оціночної діяльності звіту про оцінку майна надсилає копію звіту митниці для перевірки правильності врахування розміру податків і зборів при визначенні ринкової вартості майна. У разі неврахування чи врахування не в повному обсязі розміру податків і зборів при визначенні ринкової вартості майна приймається рішення про проведення повторної оцінки.

Інформацію про погодження звіту про оцінку майна митниця надсилає державному виконавцю у триденний строк після його надходження.

Пунктом 10 Порядку № 1724 визначено, що державний виконавець зобов`язаний підготувати документи для передачі майна на реалізацію у строк до п`яти робочих днів з дня надходження від митниці погодження звіту про оцінку майна.

У разі зберігання майна митницею державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження погодження звіту про оцінку майна повідомляє митниці про дату передачі майна підприємству, яке відповідно до законодавства уповноважено здійснювати реалізацію арештованого майна (далі - підприємство), узгоджену з підприємством. Повідомлення про передачу майна надсилається не пізніше ніж за три робочих дні до запланованої дати передачі майна.

У встановлений державним виконавцем строк митниця зобов`язана передати майно підприємству, а підприємство прийняти його.

Приймання-передача майна здійснюється в присутності державного виконавця.

За результатами приймання-передачі майна складається акт, в якому зазначаються, зокрема, його кількість/вага, вартість, визначена суб`єктом оціночної діяльності і узгоджена з митницею. Акт підписується представниками митниці, підприємства та державним виконавцем.

Реалізація майна здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, положення пункту 10 Порядку №1724 щодо питань реалізації майна, конфіскованого за рішенням суду, відсилає до статті 61 Закону № 1404-VIII.

Так, у відповідності до частини першої статті 61 Закону № 1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством юстиції України за погодженням із Міністерством фінансів України та Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією із цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України (частина четверта статті 61 Закону № 1404-VIII ).

За приписами частини п`ятої статті 61 Закону № 1404-VIII, не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виставляються на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на третій електронний аукціон за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Нереалізоване майно, конфісковане за рішенням суду, виставляється на повторний електронний аукціон за ціною не меншою, ніж сума загальнодержавних податків і зборів, що відповідно до Податкового кодексу України підлягають сплаті при операціях з реалізації такого майна.

У відповідності до частин шостої-сьомої статті 61 Закону № 1404-VIII, у разі не реалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Майно передається стягувачу за ціною третього електронного аукціону або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно (частина дев`ята статті 61 Закону № 1404-VIII).

З правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що процедура конфіскації майна передбачає не лише факт вилучення (конфіскації) такого майна у боржника (як перший, але не завершальний, етап початку такої процедури), а законодавцем передбачено цілий послідовний механізм проведення такого процесу, а саме:

- визначення суб`єкта оціночної діяльності щодо конфіскованого майна;

- підготовку довідки про визначення вартості майна після нарахування всіх податків і зборів;

- формування суб`єктом оціночної діяльності звіту про оцінку майна, який надсилається митниці для перевірки;

- погодження митницею звіту про оцінку майна, інформацію про що надсилається державному виконавцю;

- підготовка державним виконавцем документів про передачу майна на реалізацію;

- передача митницею майна на реалізацію за актом приймання передачі та видатковою накладною та, в кінцевому етапі, направлення такого майна на реалізацію за законодавчо визначеною окремою процедурою (шляхом використання, зокрема, електронних торгів), в результаті чого грошові кошти надходять до державного бюджету або майно переходить стягувачу з оформленням права власності на нього.

Отже, завершальний етап процедури конфіскації майна, як адміністративного стягнення, передбачає перехід власності на майно від боржника до іншої особи за результатами аукціону і зарахування коштів на рахунок державного бюджету чи перехід права власності на таке майно від боржника до стягувача. Таким чином, завершенням стадії конфіскацію майна буде саме перехід права на таке майно від боржника до держави чи зарахування коштів до державного бюджету отриманих за результатами продажу такого майна на аукціоні.

Як встановлено колегією суддів з матеріалів справи, 06.01.2023 відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0001/11000/23 за ознаками вчинення порушення митних правил, передбачених статтею 472 Митного кодексу України (а.с. 39-44, 171-176 том 1), а також складено опис предметів №1 до протоколу про порушення митних правил №0001/11000/23 (а.с. 177-178 том 1).

Згідно з висновком №-0040 від 01 лютого 2023 року Дніпровського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби Державної митної служби України, вартість безпосередніх предметів у справі про порушення митних правил №0001/11000/23 за результатами експертизи склала 296 203,40 гривень (а.с.193-203 том 1).

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 у справі №203/1900/23 (залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2023 у справі № 203/1900/23) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 296 203,40 грн, з конфіскацією предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил №0001/11000/23 від 06.01.2023 року. Також вказаною постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпровської митниці витрати, пов`язані зі зберіганням товарів на складі Дніпропетровської митниці ДФС, у розмірі із розрахунку 4,00 Євро за добу починаючи з 06.01.2023 (а.с. 19-29, 151-161 том 1).

Вказана постанова залишена без змін на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2023 у справі № 203/1900/23 (а.с.30-38, 162-170 том 1).

Згідно з копією платіжної інструкції №0.0..1 від 22.11.2023 ОСОБА_1 сплатив на користь Дніпровської митниці штраф у розмірі 296 203,40 грн (а.с. 46 том 1). У відповідності до копії платіжної інструкції №0.0..1 від 23.11.2023 ОСОБА_1 сплатив на користь Дніпровської митниці суму у розмірі 28 963,33 гривень, які за призначенням платежу призначені «Справа №203/1900/23 від 06/07/2023, постанови 33/803/1689/23. За зберігання» (а.с. 47 том 1).

23 листопада 2023 року проведено опис предметів за протоколом про порушення митних правил №0001/11000/23 від 06.01.2023, в результаті чого сформовано довідку №31 про визначення вартості майна після нарахування всіх податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні майна через митний кордон України (а.с.188-190 том 1).

Водночас, за вих.№7.5-1/7.5-20-03/5.13/7635 від 06.12.2023 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (надалі по тексту також Відділ) Дніпровська митниця направила заяву про виконання постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.07.2023 у справі №203/1900/23 в частині конфіскації товару (а.с. 149-178 том 1). Вказана заява з додатками 18.12.2023 за вх.№15954 отримана Відділом (а.с. 149 том 1).

18 грудня 2023 року Відділом на виконання вказаного рішення суду прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №73623351, де вказано, що ОСОБА_1 (боржника) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 296 203,40 грн, з конфіскацією предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил №0001/11000/23 від 06.01.2023 (а.с. 48-49, 180-181 том 1).

Одночасно із відкриття виконавчого провадження 18.12.2023 державним виконавцем Відділу у ВП № 73623351 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, за якою відповідна сума вказаних витрат складала 242,51 гривень (з них: 69 грн внесення виконавчого провадження до АСВП та 173,51 грн - витрати на канцелярські потреби) (а.с. 186-187 том 1)

Іншою постановою державного виконавця Відділу у ВП № 73623351 від 18.12.2023 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 по справі №203/1900/23 (а.с. 183-184 том 1).

Також постановою старшого державного виконавця Відділу від 19.12.2023 у ВП № 73623351 проведено опис та арешт майна (коштів) боржника ( ОСОБА_1 ) (а.с. 50-53, 205-208 том 1).

Водночас, 30.01.2024 від боржника ( ОСОБА_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі Управління) надійшло повідомлення про обставини сплати витрат виконавчого провадження у розмірі 242,51 грн з проханням виключення ОСОБА_1 з боржників (а.с. 215 том 1).

Листом від 21.02.2024 № 8950 Відділом повідомлено боржника про те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2023 у справі № 203/1900/23 визнано винним ОСОБА_1 , крім того згідно поданих документів про відкриті виконавчого провадження Дніпровською митницею боржником визначено ОСОБА_1 . Зазначено, що вказане виконавче провадження за категорією відноситься до конфіскації майна, вилученого митними органами, та на виконанні у відділі перебуває в частині конфіскації майна, а саме: кавомолки, каво-машини та інше обладнання. Станом на сьогоднішній день визначається суб`єкт оціночної діяльності уповноваженого на здійснення звіту про вартість конфіскованого майна для подальшої його реалізації. Щодо викладеного питання про оплату боржником 242,51 грн, повідомлено, що вказане на завершення виконавчого провадження не впливає (а.с. 216 том 1).

13 березня 2024 року на адресу відповідача надіслано заяву про закінчення виконавчого провадження №73623351 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом щодо конфіскації майна, а також із вимогою про виключення позивача із Єдиного реєстру боржників як боржника у виконавчому провадженні №73623351 (а.с. 63-65, 220-222 том 1).

21 березня 2024 року на адресу відповідача адвокатський запит у ВП №73623351 щодо результатів розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.03.2024 (а.с. 68, 223 том 1).

25 березня 2024 року за вих. №14288 Відділом повідомлено позивача, зокрема, про те, що виконавче провадження №73623351 відкрите в частині конфіскації вилученого митними органами майна та не може бути закінчене на підставі сплати штрафу. Виконавче провадження №73623351 триває (а.с. 70, 226 том 1).

26 березня 2023 року за вих. №21309/05.2-08 Управлінням надано відповідь на адвокатський запит від 21.03.2023 (а.с. 72-74 том 1) та зазначено щодо виконавчого провадження №73623351 таку ж інформацію, що і у листі Відділу від 25.03.2024 за вих. №14288 (а.с. 72-74 том 1).

Отже, з приведеного вбачається, що спірним у даній справі є саме бездіяльність відповідача стосовно не закінчення виконавчого провадження №73623351 на підставі заяви позивача від 13.03.2024 та, як наслідок, не виключення позивача із Єдиного реєстру боржників як боржника у виконавчому провадженні №73623351.

В той же час, як встановлено судом першої інстанції у даній справі та підтверджено колегією суддів апеляційної інстанції, 23.11.2023 проведено опис предметів за протоколом про порушення митних правил №0001/11000/23 від 06.01.2023, в результаті чого сформовано довідку № 31 про визначення вартості майна після нарахування всіх податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні майна через митний кордон України та постановою державного виконавця у ВП № 73623351 від 18.12.2023 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_2 , а іншою постановою державного виконавця у ВП № 73623351 від 19.12.2023 проведено опис та арешт майна (коштів) боржника.

Окрім того, за сформованою 21.06.2024 Інформацією про виконавче провадження № 73623351 (з використанням ідентифікатору для доступу А75746А43А89) колегією суддів встановлено, що на підставі постанови старшого державного виконавця Відділу від 16.05.2024 у вказаному виконавчому провадженні призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_2 , якому доручено визначити вартість та надати звіт описаного й арештованого майна.

Отже, наразі виконавче провадження №73623351 в частині конфіскованого майна (кавомолок, каво-машини та іншого обладнання) згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 по справі №203/1900/23 знаходиться лише на етапі підготовки довідки про визначення вартості майна після нарахування всіх податків і зборів, а наступним буде формування суб`єктом оціночної діяльності звіту про оцінку майна, який надсилається митниці для перевірки та погодження митницею звіту про оцінку майна, інформацію про що надсилається державному виконавцю;

Відтак, в матеріалах справи відсутні докази того, що реалізація конфіскованого майна завершена, що виразилося полягає у переході права власності на таке майно до держави, або зарахування до державного бюджету коштів отриманих від реалізації майна на електронних торгах.

Таким чином, відсутність доказів завершення процесу реалізація конфіскованого майна, унеможливлює закінчення виконавчого провадження №73623351 із застосуванням пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Відтак, протиправної бездіяльності з боку відповідача щодо не закінчення виконавчого провадження в рамках даної справи, з урахуванням предмету та підстав позову, колегією суддів не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку із ст.314 КУпАП та ст.465 МК України, з огляду на те, що наступні дії держави щодо розпорядження конфіскованим предметом здійснюються на розсуд уповноважених органів, не залежать від волі боржника та не охоплюються поняттям конфіскації, колегія суддів вважає недостатніми для спростування висновків суду у даній справі, адже за приведеними вище висновками конфіскацію буде завершено за однією з двох умов, зокрема, реалізації майна та зарахування коштів від реалізації до державного бюджету отриманих або передача права на таке майно державі. Однак, за встановленими у справі обставинами жодна із умов ще не настала, а відтак немає підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Окрім того, доводи апеляційної скарги позивача про те, що конфісковане майно за постановою суду у справі №203/1900/23 було вилучене задовго до відкриття виконавчого провадження №73623351, а вже у виконавчому провадженні накладено арешт та передано на відповідального зберігача, колегія суддів також вважає безпідставним оскільки вказані дії лише є частиною порядку конфіскації майна та не свідчать про виконання рішення суду, а тому не може бути підставною для закінчення виконавчого провадження згідно із вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимог позову про виключення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частин першої, п`ятої статті 9 Закону № 1404-VIII, Єдиний реєстр боржників систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до частини сьомої статті 9 Закону № № 1404-VIII відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження закріплено у Положенні про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (надалі - Положення № 2432/5).

Так, у пункті 2 Розділу І "Загальні положення" Положення № 2432/5 визначено терміни та їх значення, які вживаються у даному Положенні:

- автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу;

- Єдиний реєстр боржників це систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відповідно до пункту 6 Розділу ХІ "Єдиний реєстр боржників" Положення №2432/5, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

- про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону № 1404-VIII;

- про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів;

- про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

При цьому, за положеннями пункту 23 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (надалі Інструкції №512/5) встановлено, що постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

- при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

- після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

- після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

- відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

З аналізу вказаних вище норми випливає, що постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься щодо виконавчих проваджень у яких виконавчий документ повернуто стягувачу.

Отже, приписами частини сьомої статті 9 Закону № 1404-VIII та пункту 6 Розділу ХІ "Єдиний реєстр боржників" Положення №2432/5 визначено вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, зокрема, такими підставами є винесення постанов про закінчення виконавчого провадження або про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте, як встановлено колегією суддів з матеріалів справи, на момент розгляду справи виконавчий документ прийнято до виконання, виконавче провадження № 73623351 не закінчене, знаходиться на етапі виконання та судом вище констатовано про відсутність наразі підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, з огляду на те, що постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 по справі №203/1900/23 не виконана у повному обсязі в частині конфіскації майна.

Тобто, підстави для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, які визначено частиною сьомою статті 9 Закону №1404-VIII, не настали, а тому у відповідача не було правових підстав та механізму виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що ним було сплачено штраф за постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 у справі №203/1900/23, колегія суддів не приймає до уваги, адже як було встановлено у даній справі, стягувач звернувся до державного виконавця саме щодо здійснення виконавчих дій в частині конфіскації майна на підставі постанови у справі №203/1900/23, про що в тому числі було зазначено у його заяві (а.с. 149-178 том 1). А відтак питання про стягнення штрафу за постановою у справі №203/1900/23 не впливає на здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 73623351 .

Щодо аргументів позивача в апеляційній скарзі стосовно того, що він не має нести відповідальність та негативні наслідки у вигляді перебування у Єдиному реєстрі боржників лише у зв`язку з тим, що державними органами у встановленому порядку не виконано постанову суду у справі №203/1900/23, а також те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_1 не є ані власником вказаного майна, ані його володільцем, ані його зберігачем, ані його відправником, тобто взагалі не має аж ніякого правового значення і відношення до вказаного майна та він не визначений особою, на яку покладається обов`язок щодо виконання рішення в частині конфіскації майна, колегія суддів зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи свої вимоги в апеляційній скарзі позивач фактично зазначає про те, що він не є боржником у виконавчому провадженні № 73623351, а тому не підлягає перебуванню в Єдиному реєстрі боржників.

За приписали частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, боржником є фізична особа, на яку покладено обов`язок щодо виконання рішення, тоді як відомості про останнього до Єдиного реєстру боржників вносяться одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування своєї позиції в апеляційній скарзі позивач зазначає, що конфісковане майно було вилучене ще під час складання протоколу про порушення митних правил, а позивач як і на момент відкриття виконавчого провадження, так і на теперішній час не має вказаного майна в розпорядженні, він не є його власником, а тому вважає, що постанова суду є повністю виконаною.

В той же час, як встановлено з матеріалів справи, постановою державного виконавця Відділу від 18.12.2023 відкрито виконавче провадження № 73623351, де визначено боржником саме ОСОБА_1 .

Відтак, колегія суддів зазначає, що саме у зв`язку з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про позивача були внесені до Єдиного реєстру боржників.

Між тим, предметом позову у даній справі є дії державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження та позивачем, у зв`язку з нездійсненням державним виконавцем таких дій заявлено похідні вимоги про виключення позивача з Єдиного реєстру боржників, тоді як дії, рішення державного виконавця щодо визначення позивача боржником у виконавчому провадженні № 73623351, включення позивача до Єдиного реєстру боржників у даній справі не оскаржено та не є предметом позову.

Поряд з цим, за вимогами частин п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відтак, в межах заявлених позивачем позовних вимог підстави для задоволення позову відсутні.

З приводу помилкового посилання в тексті рішення суду першої інстанції на абзац 7 пункту 19 Порядку №1724, який передбачає тимчасову процедуру на період воєнного стану на безоплатне передання конфіскованого майна на користь військових формувань за рішенням керівника відповідної обласної військової адміністрації, колегія суддів вважає такими, що не впливаю на правильність висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно встановив обставини справи в їх сукупності і ухвалив рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, отже відсутні підстави для його скасування.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 по справі № 520/8027/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій Л.В. Любчич