Справа № 380/3281/24
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 рокусправа № 380/3281/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві від 15.01.2024 №27, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 26.01.2024 року № 27, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за Списком 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, з дня первісного звернення до пенсійних органів, а саме з 09.01.2024, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на таке. Позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Однак, рішеннями від 15.01.2024 №27 та від 26.01.2024 № 27 відповідачами відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно з пунктом 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивачка вважає, що вказані рішення відповідачів є незаконними, порушують її права, оскільки основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, записи в якій підтверджують факт трудової діяльності. З цих підстав просить визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за Списком 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, з дня первісного звернення до пенсійних органів, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997.

Ухвалою від 19.02.2024 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою судді від 06.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві 25.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що за доданими позивачкою документами страховий стаж складає 35 років 9 місяців 11 днів. Документи, що підтверджують пільговий стаж за Списком №2 відсутні. Враховуючи вказане, позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи за списком №2. Також вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.01.2024 №27 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відтак відсутні підстави для призначення позивачці пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 25.03.2024 подало відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що згідно з п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. При розгляді заяви позивачки від 22.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до страхового стажу не зараховано період з 26.04.1996 по 01.12.1997 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки назва організації при прийнятті на роботу не відповідає назві організації при звільненні з такої. При цьому, позивачкою не надано уточнюючої довідки про вказаний період роботи, виданої на підставі первинних документів. Також, до пільгового стажу не зараховано період згідно з копією довідки від 21.10.2019 №124, оскільки довідка не відповідає додатку №5 згідно вимог пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу та нової довідки при цьому не було надано. Позивачкою також не надано копій наказів про проведення атестації робочих місць. Згідно з поданими документами для призначення пенсії страховий стаж позивачки становив 34 роки 02 місці 05 днів, при цьому стаж роботи за списком №2 не підтверджено. Зважаючи на викладене, відповідач-1 вважає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 у позивачки відсутнє.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта.

09.01.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та долучила відповідні документи.

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 15.01.2024 №27, яким вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи за Списком №2.

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивачки становить 35 років 09 місяців 11 днів. Також зазначено, що документи що підтверджують пільговий стаж за списком №2 відсутні.

22.01.2024 позивачка повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою про призначення пенсії. До заяви серед іншого долучила довідку про підтвердження трудового стажу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.01.2024 № 27 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що вік заявника становить 55 років 07 місяців 20 днів, страховий стаж позивачки становить 34 роки 02 місяці 05 днів. Пільговий стаж особи не підтверджено. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 26.04.1996 по 01.12.1997 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки назва організації при прийнятті на роботу не відповідає назві організації при звільненні з такої. Для зарахування стажу необхідно надати уточнюючу довідку про вказаний період роботи, видану на підставі первинних документів. Також зазначено, до пільгового стажу не зараховано період згідно з довідкою від 21.10.2019 №124, оскільки довідка не відповідає додатку №5 згідно вимог пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого КМУ №637 від 12.08.1993. Для визначення права необхідно замінити довідку та надати копії наказів про проведення атестації робочих місць. Тому, згідно з поданими документами, право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у позивачки відсутнє.

Не погоджуючись з рішеннями відповідачів щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний спір суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (надалі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (надалі по тексту - Закон №1058-ІV).

Законом №2148-VIII від 03.10.2017 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, (далі - Порядок № 383), затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно із п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, враховуючи вимоги вказаних норм, для призначення пенсії позивачці згідно з статтею 114 Закону № 1058-IV, необхідними є досягнення певного віку, наявність загального стажу роботи та наявність стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2.

Так, ОСОБА_1 у віці 55 років звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону №1058-ІV.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_2 від 05.07.1986, ОСОБА_1 в межах спірного періоду працювала з 01.04.2013 по 31.10.2018 на посаді молодшої медичної сестри-буфетниці відділення пульмонології та доказової медицини в державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України».

Крім цього, довідкою державної установи «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України» від 21.10.2019 №124, підтверджено те що ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського НАМН України» має клініку на 530 стаціонарних ліжок, де надають спеціалізовану медичну допомогу хворим на захворювання органів дихання.

Також зазначено, що всі співробітники відділення пульмонології та доказової медицини отримають надбавку в розмірі 30% за шкідливі умови праці. З 01.04.2013 по 31.10.2018 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та у додатковій відпустці для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду позивачка не перебувала.

Відповідно до розділу XXIV Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право па пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Суд зазначає, що у вказані періоди роботи позивачки були чинними:

- список № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах;

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 11.03.1994 № 162;

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 16.01.2003 № 36;

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 24.06.2016 № 461.

Згідно з п. 1 розділу XXVI Установи охорони здоров`я Списку № 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 визначено, що його дія поширюється на молодший медичний персонал, що працює в лепрозоріях, психіатричних та психоневрологічних установах (безпосередньо обслуговуючий психічних хворих), туберкульозних та інфекційних установах (безпосередньо обслуговуючий хворих), прозекторських та моргах.

Відповідно до п. «в» розділу XXIV Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення Списку № 2 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 визначено, що його дія поширюється на робітників, які безпосередньо обслуговують хворих: у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: молодший медичний персонал (2260000в); середній медичний персонал (2260000в).

Згідно із Національним класифікатором професій ДК 003:2010 (На зміну ДК 003:2005), затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, окремі професійні назви робіт у КП записано з використанням дужок. У дужках, відповідно до прийнятої структури КП, може визначатися, зокрема, споріднена (однотипна) професійна назва роботи, яка може застосовуватися окремо в межах даної класифікаційної групи, наприклад, в тому числі, молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.).

За кодом КП 5132 визначено професійна назва роботи - молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.).

За професією, посадою молодша медична сестра (санітарка-буфетниця), молодша медична сестра (санітарка палатна), передбачена Списком №2 розділу XXIV затвердженому Постановою КМУ від 24.06.2016 №461.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що посада молодшої медичної сестри-буфетниці є посадою молодшої медичної сестри, яка відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2.

Крім того, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, де Суд зазначив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997 суд зазначає таке.

Положеннями Закону №1058 визначено, що підставою для призначення пенсії визначено виключно наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд враховує також те, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, на переконання суду, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

Пунктом 2.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (надалі - Інструкція № 162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, переведенні на іншу постійну роботу або звільненні, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.10 Інструкції № 162 врегульовано, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочень чи зміни імені та по-батькові на ініціали) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

У відповідності до пункту 2.11 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник власним підписом завіряє правильність внесення відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього проставляється печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (п. 8.1. Інструкції № 162).

Так, відповідно до пункту 18 Постанови Міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" відповідальність за організацію робіт щодо ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, закладу, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, закладу, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивачки, які дають їй право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (реєстраційний номер у РСР 72366973).

Матеріали справи не містять доказів того, що дані трудової книжки позивачки містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивачки до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.

Судом встановлено, що записи про спірний період роботи позивачки з 26.04.1996 по 01.12.1997 є чіткими та містять записи про прийом на роботу, запис про звільнення та посилання на накази.

Відтак період роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за Списком 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, з дня первісного звернення до пенсійних органів, суд дійшов висновку, що така задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, згідно з пп. 3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку, що вимоги про призначення пенсії в даному випадку є передчасними, оскільки таким передує вимога про зарахування стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. У відповідності лише після зарахування такого стажу до страхового виникає право на відповідні нарахування та виплати.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивачки від 22.01.2024 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом, зарахувавши при цьому до його страхового стажу періоди роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997 та до пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №2 період роботи з 01.04.2013 по 31.10.2018 на посаді на посаді молодшої медичної сестри-буфетниці відділення пульмонології та доказової медицини в державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві від 15.01.2024 №27, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 26.01.2024 року № 27, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, Львівська область, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 22.01.2024 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом, зарахувавши при цьому до її страхового стажу періоди роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997 та до пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №2 період роботи з 01.04.2013 по 31.10.2018 на посаді молодшої медичної сестри-буфетниці відділення пульмонології та доказової медицини в державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан