Справа № 160/32748/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/32748/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/32748/23 (головуючий суддя першої інстанції - Куликов А.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «К.Л.К.» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 13.12.2023 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000179/2 від 29.11.2023 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА204000/2023/000247 від 29.11.2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, оскільки надані до митної декларації документи містять розбіжності, у зв`язку з чим неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, а відтак прийняте рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є правомірним.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «К.Л.К.» () є юридичною особою, місцезнаходження: Україна, 49040, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул.Панікахи, буд.2, к.1, перебуває на податковому обліку в органах ДПС України, основним видом діяльності є оптова торгівля фармацевтичними товарами (код 46.46).

Відповідач - Рівненська митниця є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Митним кодексом України повноваження.

Судом першої та апеляційної інстанці1 встановлено, що між ТОВ «К.Л.К.» (покупець) та Elitetag1EnvironmetalResoursecScience & TechnologyCo. LTD, Китай (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №01.EST.2023 від 26.04.2023 року, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар в кількості та в асортименті згідно з підписаними сторонами специфікаціями, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Ціна товару встановлюється в доларах США і зазначається в специфікації і експортному рахунку (інвойсі) на кожну поставку (пункт 2.1 контракту).

Вартість упаковки з нанесенням маркування покупця включена в ціну. Упаковка, що поставлена разом з товарами є безповоротною (пункт 2.2 контракту).

Пунктом 2.3. Контракту передбачено, що загальна сума контракту становить 1000000,00 доларів США.

Відповідно до пункту 3.1. Контракту, поставка товарів здійснюється морським шляхом і окремими партіями. Окремою партією товару є кількість і асортимент товару, зазначений в черговій Специфікації до цього контракту. Умови поставки зазначаються у відповідній Специфікації до цього контракту для кожної наступної партії товару.

Пунктом 3.2. Контракту сторони домовились, що продавець продає товар за цим контрактом на умовах FOB Shanghai, Китай (згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010), або CIFОдеса (порт) Україна, CIF південний (порт), CIF Чорноморськ (порт), Польща, CIF (порт) Румунія, CIF (порт) Болгарія (згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010), що узгоджується сторонами і зазначається у відповідній специфікації на поставку.

Між сторонами контракту на його виконання було підписано Специфікацію №2 від 24.08.2023 року, відповідно до якого погоджено поставку товару, а саме: «Волокно поліефірне штапельне TMECER, TPA обробки, слабоплавке, біле, градація А, точка плавлення - 110», на загальну кількість 46720 кг, на загальну суму 53326,40 доларів США, товар поставляється на умовах: FOB SHANGHAIPR, (порт), Китай (ІНКОТЕРМС 2010).

Також, вказаною специфікацією передбачені умови розрахунків, а саме: 100% попередня оплата.

Продавцем на виконання вимог контракту складено інвойс №KLKYC230824-I від 07.09.2023 року на загальну суму 26163,20 доларів США.

Покупець на виконання умов, передбачених інвойсом № KLKYC230824-I від 07.09.2023 року здійснено 100% передплати, що підтверджується платіжним дорученням від 31.08.2023 року та випискою з рахунку позивача у АТ «ПроКредид Банк».

Відповідно до коносаменту №FHBL23090006 від 12.09.2023 року місцем навантаження товару визначено порт навантаження (Port of Loading): Шанхай, Китай; місце розвантаження товару пункт призначення (Port of Discharge) визначено: Гданськ Польща.

На підставі контракту №01.EST.2023 від 26.04.2023 року, специфікації №2 від 24.08.2023 року та інвойсу № KLKYC230824-Iвід 07.09.2023 року ТОВ «К.Л.К.» ввезено на митну територію України придбаний товар на загальну суму 29296,47 доларів США.

23.02.2023 року позивачем (в особі декларанта ТОВ «ЛАМАРІН») до до митного оформлення подано митну декларацію №23UA01U1. Митна вартість, визначена декларантом за ціною договору (контракту), яка була вказана у інвойсі №KLKYC230824-I від 07.09.2023 року в розмірі 26163,20 доларів СШВ.

Відповідно до гр.32 товар №1 Волокна штапельні синтетичні з поліефірного волокна, не піддані кардо та гребенечесанню і не оброблені іншим способом для прядіння: TPA обробки, градація А, слабоплавке, Поліефірне штапельне волокно ТМ ECER, біле, розмір 4Dx51 мм, точка плавління 110 град.С 23360 кг, 73 тюки. Загальноцивільного, не військового призначення.

Митна вартість товарів визначена із застосуванням основного методу.

Так, у митній декларації зазначено загальну суму за рахунком відповідно до інвойсу 26163,20 доларів США (графа 22).

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом митному органу надані документи, визначені частиною другою статті 53 МК України:

- пакувальний лист (Packing list) б/н від 07.09.2023 року;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) KLKYC230824-1 від 07.09.2023 року;

- коносамент (Bill of lading) FHBL23090006 від 12.09.2023 року;

- накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) 44412 від 18.11.2023 року;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №23С3202С4778/00222 від 18.09.2023 року;

- декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №KLKYC230824-1 від 07.09.2023 року;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №458592979 від 31.08.2023 року;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №915 від 23.11.2023 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н 23.11.2023 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н 23.08.2023 року;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 23.11.2023 року;

- розрахунок ціни (калькуляція) б/н від 07.09.2023 року;

-доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №2 від 24.08.2023 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №301.EST.2023 від 26.04.2023 року;

- договір про надання послуг митного брокера №LA-290/20 від 25.02.2020 року;

- договір (контракт) про перевезення №0109 від 01.09.2023 року;

- договір (контракт) про перевезення №1603 від 16.03.2023 року;

- сертифікат аналізу б/н від 25.07.2023 року;

- копія митної декларації країни відправлення № 03206321 від 08.09.2023 року;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №23UA01U1 від 24.11.2023 року.

Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №23UA01U1 від 24.11.2023 року опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом, що вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України, позивачу надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів:

1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця;

3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

4) переклад копії митної декларації заявленої країни відправлення від 08.09.2023 року №03206321;

5) банківські платіжні документи, що можливо пов`язати з оцінюваним товаром;

6) документи в межах положень наказу МФУ від 24.05.2012 року №599 щодо витрат на НРР у порту Гданськ (Польща);

7) проформу інвойс від 24.08.2023 року № KLKYC230824.

Також, декларанту надано консультацію стосовно рівня вартості товару, яким володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованого товару.

На вимогу митного органу декларантом надано: лист-пояснення експедитора від 27.11.2023 року б/н, додатковий переклад копії митної декларації країни відправлення (Китай) від 08.09.2023 року, МД №23UA27U0, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року №160/6342/23. Інших документів не надано.

Рівненською митницею було проведено консультації з декларантом.

На підставі наданих документів митним органом 29.11.2023 рок прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000179/2, а також складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000247.

З рішення про коригування митної вартості товарів у вбачається, що митна вартість оцінюваних товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості 2 ґ) за резервним методом, згідно з положеннями статті 64 МКУ, та ґрунтується на митних вартостях за МД №UA500080/2022/003004 від 04.05.2022 року де вартість такого товару становить 5,86 дол. США за кг (даного виду товару).

Як вбачається з картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, причини, за яких митний орган відмовляє у митному оформленні товарів є саме рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000179/2 від 29.11.2023 року.

Внаслідок коригування вартості товарів митним органом, сума додаткових нарахувань (ввізне мито та ПДВ) склала 782744,33 грн..

Позивач, скориставшись правом, передбаченим частиною сьомою статті 55 МК України, задекларував зазначену партію товару, а митний орган випустив товар у вільний обіг за МД №23UA27U0 від 30.11.2023 року.

Не погодившись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані на підтвердження ціни товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається митний орган не перешкоджали визначенню митної вартості товарів. Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що митний орган не правомірно прийняв рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Положеннями частини восьмої статті 52 Митного кодексу України визначено, що у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Згідно зі статтею 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Разом з тим, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

З аналізу наданих для митного оформлення документів слід зазначити, що відповідач за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої позивачем, дійшов висновку, що в наданих декларантом документах міститься ряд розбіжностей, наявність яких унеможливлює підтвердження всіх числових значень складових митної вартості, однак, суд не погоджується з такими висновками митного органу, з огляду на таке.

Разом з тим, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі №821/1617/17, від 29.01.2019 року у справі №815/6827/17, від 12.11.2021 року у справі №804/2256/16, від 17.11.2021 року у справі № 480/3558/19.

Суд встановив, що відповідач витребував у позивача документи, визначені частиною третьою статті 53 МК України, проте не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Натомість відповідач прийняв оскаржувані рішення у зв`язку із неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів.

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

При цьому, посилаючись на вказані недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.

Відтак, вимоги відповідача про надання додаткових документів на підтвердження митних вартості товару стосовно МД №23UA01U1 від 24.11.2023 року є безпідставними, оскільки вони не є складовими митної вартості товару при імпорті.

З огляду на те, що під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту спірного рішення про коригування митної вартості товару, можно зробити висновок, що наведені документи не містили жодних розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим наявні підстави вважати, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товарів за поданими декларантом документами, тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

Таким чином, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд уважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Стосовно методу визначення митної вартості апеляційний суд та суд першої інстанції встановили, що відповідачем під час розгляду даної справи не надано жодних доказів недостовірності заявленої ТОВ «К.Л.К.» вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 року у справі №810/1175/16.

З таких обставин, рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 29.11.2023 року № UA204000/2023/000179/2 прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, тобто рішення не відповідають критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправними і такими, що підлягали скасуванню.

Щодо надання правової оцінки прийняттю відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА204000/2023/000247, яка є предметом спору у цій справі, суд зазначає таке.

Згідно з частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Як зазначено у пунктах 8.1, 8.2 Розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого 30.05.2012 року наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 року за №1360/21672, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

У картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2023/000247 зазначено такі причини для відмови у митному оформлені (випуску) товарів: прийняття рішення про коригування митної вартості від 29.11.2023 року № UA204000/2023/000179/2.

Оскільки судом першої інстанції скасовано рішення про коригування митної вартості від 29.11.2023 року №UA204000/2023/000179/2 через її протиправність, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2023/000247 також підлягала скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню, що у свою чергу спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.

Отже, усі доводи митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення та наведені у апеляційній скарзі не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи та спростовані наданими позивачем документальними доказами.

Згідно із частиною третьою статті 335 Митного кодексу України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірній митній декларації зазначені всі відомості, передбачені вказаною вище нормою. Жодних порушень митного законодавства позивачем суд не встановив.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/32748/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/32748/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко