Справа № 520/655/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 р. Справа № 520/655/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 (головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В.) по справі № 520/655/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі наказу про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути рапорт від 15.11.2023р. ОСОБА_1 щодо надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В обґрунтування позову зазначив, що звернувся до ГУНП в Харківській області із рапортом про надання йому декретної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак не розглянув рапорт, 18.12.2023 відмовив в задоволені рапорту з підстав не зазначення чи перебуває на теперішній час мати дитини у відпустці для догляду за дитиною, чим порушив його права на отримання відпустки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі наказу про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути рапорт від 15.11.2023р. ОСОБА_1 щодо надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

Головне управління Національної поліції в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначає, що позивач не має права на отримання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки мати дитини лише з 07.12.2023 перебуває в трудових відносинах, та саме з цієї дати вона набула право на таку відпустку та лише з цього часу може делегувати іншим особам , зокрема батьку дитини , і лише у випадку, якщо вона не скористалась своїм правом. А тому, подаючи рапорт 15.11.2023 ОСОБА_1 не мав права на отримання такого виду відпустки.

Зазначає, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається, зокрема, і батькові дитини надається на підставі заяви та довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки та виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати), однак позивачем таких документів не надано.

До того ж, зазначив, що позивачем не вірно визначено уповноважену особу, на ім`я якої скерований рапорт (начальник ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 ), бо відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця (ст. 181 КЗпП України). Роботодавцем ОСОБА_1 є начальник ГУНП в Харківській області Володимир Тимошко. А тому, ОСОБА_3 , відповідно до своїх повноважень, не міг видати наказ про надання відпустки, що є наказом по особовому складу.

Також вказав, що позивач помилково вважає відповідь УКЗ ГУНП в Харківській області від 18.12.2023 за № 5934вс/119/01/12-2023 як відмову в наданні йому відпустки по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. Вказана відповідь не є листом-відмовою в надані відпустки, оскільки в ній заявнику повідомлено про необхідність надати, визначені Законом України Про відпустки документи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що з 28.09.2018р. ОСОБА_1 проходить службу в органах Національної поліції України, перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з свідоцтва про шлюб та народження дитини. (а.с.42-43)

З травня 2022 р. до 15.11.2023 позивач обіймав посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області та має спеціальне звання старшого лейтенанта поліції.

З 02.11.2023 до 15.11.2023 позивач перебував на лікарняному, про що рапортом від 15.11.2023р. повідомив відповідача .

15.11.2023р. позивач звернувся із рапортом до відповідача (вх. № 9453 від 16.11.2023р.) про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Рапорт скеровано на ім`я начальника ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області , до підрозділу якого він був поновлений на займаній посаді.

З 16.11.23 ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, згідно з п. 2 (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч. 1, ч. 8 ст. 65 Закону України "Про національну поліцію" відповідно до Витягу з наказу ГУНП в Харківській області від 15.11.2023р. № 499 о/с "По особовому складу".

27.11.2023р. позивачем отримано відповідь за вих. № 16761, в якій відповідач повідомив, що в зв`язку з переміщенням позивача в іншу місцевість, керівництво цього відділу поліції не наділено повноваженнями погоджувати рапорт.

12.12.2023р. позивачем рапортом надано відповідачу додаткові докази до раніше поданого рапорту від 15.11.2023 щодо працевлаштування дружини з 07.12.2023р. на посаду продавця непродовольчих товарів, з графіком 40 годин на тиждень.

18.12.2023р. ГУНП в Харківській області відмовило в задоволенні рапорту від 15.11.2023р. щодо надання такої відпустки, з підстав не зазначення чи перебуває на теперішній час мати дитини ОСОБА_6 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, про що повідомило представника позивача засобами електронного звязку.

Позивач вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство, яке регулює спірні правовідносини, ні ч. 3 ст. 20 ЗУ Про відпустки, ні інші законодавчі акти не передбачають обов`язку батьків для оформлення відпустки для догляду за дитиною надати довідку з місця роботи іншого з батьків про те, що батько/мати дитини не перебуває в такій відпустці.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Право працівників на надання їм відпустки закріплено у ст. 45 Конституції України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про відпустки, Кодексом законів про працю України та Законом України Про Національну поліцію.

Так, ст. 2 Закону України Про відпустки закріплено, що право на відпустку мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про відпустки одним із видів відпусток є соціальна відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно з ч.2 ст. 92 Закону України Про національну поліцію передбачено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України Про відпустки встановлено, що після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Таке ж право передбачене ч.4 ст. 179 Кодексу законів про працю України, де зазначено, що за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

Порядок надання соціальних відпусток урегульовано ст. 20 Закону України Про відпустки.

Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України Про відпустки передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою матері, батька дитини або осіб, зазначених у частині третій статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України Про відпустки особам, зазначеним у ч.3 ст. 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків і батьків-вихователів), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) одного з батьків дитини про те, що він (вона) вийшов (вийшла) на роботу до закінчення терміну цієї відпустки.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України Про відпустки ця відпустка може бути використана повністю або частинами також бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину, одним із прийомних батьків чи батьків-вихователів.

Аналізуючи вказані норми права, колегія суддів зазначає, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за бажанням одного з батьків та за поданою ним заявою за місцем роботи.

Обов`язок надання довідки з місця роботи (навчання, служби) одного з батьків дитини про те, що він (вона) вийшов (вийшла) на роботу до закінчення терміну цієї відпустки покладений виключно на осіб, які зазначені у ч.3 ст. 18 Закону України Про відпустки бабу, діда чи інших родичів, які фактично доглядають за дитиною.

Обов`язок надання таких довідок на батьків дитини законодавством не покладений .

Таким чином, позивач подавши рапорт про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не мав обов`язку надавати додаткові довідки щодо працевлаштування матері дитини.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності надання позивачем довідки з місця роботи матері ґрунтуються на невірному трактуванні норм ч. 4 ст. 20 Закону України Про відпустки.

Згідно із ч. 1 ст. 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у ч.7 ст. 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця.

З аналізу наведених норм убачається, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається, зокрема, і батькові дитини на підставі виключно заяви.

Подання батьком дитини заяви є безумовною підставою для надання останньому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у матері дитини права делегувати іншим особам, зокрема батьку дитини, право на відпустку є помилковими, оскільки право на відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку законодавством встановлено як для матері , так і для батька, та може бути реалізовано за їх бажанням.

Судом встановлено, що відповідач фактично відмовився розглянути рапорт позивача від 15.11.2023, рішення по його суті не прийнято, а тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що надана позивачу відповідь не є відмовою в задоволені рапорту, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови розгляду рапорту по суті, оскільки зі змісту відповіді від 18.12.2023 вбачається, що рапорт по суті не розглядався .

Доводи апеляційної скарги щодо подання позивачем рапорту від 15.11.2023 року до не уповноваженої особи, а саме до керівника підрозділу , а не до начальника ГУНП в Харківській області Тимошко В., колегія суддів вважає такими, що не спростовують право позивача на отримання відпустки, зважаючи на те, що суб`єкт владних повноважень, отримавши рапорт мав передати його за належністю відповідній посадовій особі, про що повідомити позивача.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 по справі № 520/655/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій