Справа № 620/18083/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Справа № 620/18083/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головне управління ДПС у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі- Позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Чернігівській області (далі - Відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №10949/24-10-07 від 06.11.2023, прийняте Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачка зазначила, що зі змісту Розрахунку штрафних санкцій неможливо встановити конкретні періоди і суми нарахувань, що їм відповідають, а також їх фактичні підстави.

Крім того, Позивачка вказала, з 09.04.2012 по 06.07.2015 була зареєстрована у м. Феодосія та перебування на податковому обліку у Феодосійській ОДПІ, Позивача законодавством звільнено від обов?язку із нарахування, обчислення та сплати ЄСВ за II-IV квартали 2014, І-ІІ квартали 2015.

ОСОБА_1 зазначила, що нею було належним чином нараховано і обчислено суми ЄСВ за період з І кварталу 2016 по IV квартал 2018, а також сплачено у повному обсязі у строк, передбачений законом.

Окремо Позивачка визнала, що вона частково прострочила оплату ЄСВ за III квартал 2015 року в сумі 845,30 грн на 98 календарних днів (з 21.10.2025 по 26.01.2016), за IV квартал 2016 року у сумі 1434,51 грн на 5 днів (з 21.01.2016 по 26.01.2016).

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що особи, які перебували на обліку в контролюючих органах або мали місцезнаходження (місце проживання) на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя на початок тимчасової окупації, звільняються від обов`язку подання до контролюючих органів декларацій (крім митних декларацій), звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів протягом строку такої тимчасової окупації та після її завершення.

Щодо сплати ЄСВ за III-IV квартали 2015 року суд вказав, що Позивачкою частково прострочено оплату ЄСВ за III квартал 2015 року в сумі 845,30 грн на 98 календарних днів, за IV квартал 2016 року у сумі 1434,51 грн на 5 днів.

Втім суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині, оскільки допущена Позивачкою помилка в розрахунковому рахунку не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому.

Щодо сплати ЄСВ, нарахованого за період з І кварталу 2016 по IV квартал 2018 суд зазначив, що Позивачкою було належним чином нараховано і обчислено суми ЄСВ за вказаний період, а також сплачено у повному обсязі у строк, передбачений законом, на підтвердження чого надані копії відповідних платіжних квитанцій банку, за винятком сплати ЄСВ за III квартал 2016 року, який було сплачено з простроченням в 1 день.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У своїй скарзі Апелянт наполягає на тому, що суд помилково задовольнив позовні вимоги Позивачки в повному обсязі, при тому, що в тексті свого рішення чітко вказав на прострочення ФОП ОСОБА_1 сплати ЄСВ за III квартал 2016 року. Також, суд визнавши у своєму рішенні прострочення оплати ФОП ОСОБА_1 ЄСВ за III квартал 2015 року та за IV квартал 2016 року помилково прийшов до висновку, що таке правопорушення не спричинило збитків для бюджету держави.

Контролюючи орган зазначає, що вищезазначене вказує на те, що в діях Позивачки міститься факт недобросовісного виконання свого податкового обов?язку.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 та від 16.05.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню в частині з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивачка зареєстрована як фізична особа - підприємець станом на 09.04.2012 та взятий на облік Феодосійською ОДПІ 11.04.2012 за номером 30651, є платником єдиного податку, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 11.04.2012 №839 та свідоцтвом платника єдиного податку, серії А, НОМЕР_1 /т.1 а.с.19, 21/.

Місцем реєстрації Позивачки як фізичної особи-підприємця та платника податків з 09.04.2012 по 06.07.2015 було за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки Управління праці та соціального захисту Новозаводської районної ради м. Чернігова від 11.03.2019 №7426- слідує, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою /т.1 а.с.30/.

ФОП ОСОБА_1 з 07.07.2015 по 20.04.2019 перебувала на обліку в ДПІ в Оболонському районі м. Києва ГУ ДПС у Київській області, а з 20.04.2019 перебуває на обліку в ГУ ДПС В Чернігівській області.

06.11.2023 Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято рішення №10949/24-10-07 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким за період з 21.01.2014 до 19.07.2016 застосовано до Позивачки штраф у розмірі 368,07 грн, за період з 21.07.2015 по 25.03.2019 штраф у розмірі 4881,90 грн та нараховано пеню у розмірі 8704,02 грн.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469 (далі - Інструкція № 449).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом № 2464-VI визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина 1 статті 2 Закону № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску (частина 2 статті 2 Закону № 2464-VI).

Своєчасність та повнота нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску є обов`язком платника єдиного внеску в контексті положень пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (частина десята статті 9 Закону № 2464-VI).

Частинами першою-четвертою статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Положеннями частини десятої статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Абзацом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно з п.93 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI, тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, на платників єдиного податку покладено обов`язок сплачувати ЄСВ у порядку та строки, визначенні чинним законодавством.

11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що з наданого контролюючим органом розрахунку вбачається, що заборгованість Позивачки зі сплати ЄСВ почала формуватися з 21.01.2014, тобто Апелянтом презюмується несплата ЄСВ за IV квартал 2013 року.

12. При цьому, як встановлено судом першої інстанції, за наслідком окупації та спроби анексії АР Крим у березні 2014 року і вимушеним переміщенням на підконтрольну територію України, Позивачкою було втрачено докази подання звітності з ЄСВ та оплати зобов`язань з ЄСВ за 2012-2013 роки. Водночас через втрату підтвердних документів з причин вказаних вище, Позивачка позбавлена можливості надати суду докази належного виконання цих зобов`язань, проте заявляє, що нею було виконано ці зобов`язання у належний строк і у повному обсязі.

13. Разом з тим, колегія суддів відзначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Втім, Апелянтом не надано жодних доказів, які підтверджують невиконання Позивачкою свого обов`язку зі сплати ЄСВ за вказаний період.

14. За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що у разі, якщо податковий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення.

15. Щодо сплати платником податків ЄСВ за 2014 рік та І-ІІ квартали 2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, місцем реєстрації Позивачки як фізичної особи-підприємця та платника податків у період з 09.04.2012 по 06.07.2015 було за адресою: АДРЕСА_1 та з 11.04.2012 перебувала на обліку Феодосійської ОДПІ.

16. Згідно з ч.2 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими рф з 20 лютого 2014 року.

17. При цьому, як зазначалося раніше, тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України": зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону; платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України звільняються від виконання обов`язків, визначених статтею 6 цього Закону.

Платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України мають право на добровільну сплату єдиного внеску, передбаченого Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

18. При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.10.2022 у справі № 640/3529/19, згідно з якою, особи, які перебували на обліку в контролюючих органах або мали місцезнаходження (місце проживання) на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя на початок тимчасової окупації, звільняються від обов`язків сплати єдиного внеску, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та виконання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» під час провадження їхньої підприємницької діяльності на тимчасово окупованій території України.

Такі особи мають право на добровільну сплату єдиного внеску, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України або уповноваженим органом з питань Криму.

19. Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що чинним законодавством Позивачку звільнено від обов`язку із нарахування, обчислення та сплати ЄСВ за вказаний вище період.

20. Разом з тим, апеляційний суд також відзначає, що Позивачкою 25.03.2019 було сплачено ЄСВ за період 2014-2015 років, що в свою чергу не нівелює вказані вище висновки суду першої інстанції.

21. Щодо сплати платником податків ЄСВ за III-IV квартали 2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у своїй скарзі Апелянт наполягає на тому, що суд помилково задовольнив позовні вимоги Позивачки в повному обсязі, оскільки у тексті свого рішення чітко вказав на прострочення оплати ФОП ОСОБА_1 ЄСВ за III квартал 2015 року та за IV квартал 2016 року.

22. Перевіряючи рішення суду першої інстанції в контексті вказаних доводів апелянта, колегія суддів відзначає, що судом першої інстанції дійсно було встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Позивачка частково прострочила оплату ЄСВ за III квартал 2015 року в сумі 845,30 грн на 98 календарних днів (з 21.10.2025 по 26.01.2016), за IV квартал 2016 року у сумі 1434,51 грн на 5 днів (з 21.01.2016 по 26.01.2016).

23. З огляду на викладене вище, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що помилкова сплата Позивачкою суми недоїмки зі сплати ЄСВ на старий розрахунковий рахунок звільняє її від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

24. Більш того, ОСОБА_1 вказані обставини визнає, а отже вони є такими, що не підлягають доказуванню.

25. З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає доведеною несвоєчасність сплати Позивачкою єдиного внеску за III-IV квартали 2015 року, а тому рішення контролюючого органу в цій частині є правомірним.

26. Як зазначалося вище, за III квартал 2015 року сплата ЄСВ в сумі 845,30 грн прострочена на 98 календарних днів, а тому розмір штрафу становить 169,06 грн (845,30х20%), а пеня за кожний день прострочення: 82,84 грн (845,30х0,1%х98д.).

Крім того, за IV квартал 2016 року сплата ЄСВ у сумі 1434,51 грн прострочена на 5 днів (з 21.01.2016 по 26.01.2016), а тому розмір штрафу становить 286,90 грн (1434,51х20%), а пеня за кожний день прострочення: 7,17 грн (1434,51х0,1%х5д.).

27. Щодо сплати платником податків ЄСВ за період з І кварталу 2016 по IV квартал 2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивачкою було належним чином, у обсязі та строк, передбачений законом, нараховано та сплачено суми ЄСВ за вказаний вище період (крім сплати ЄСВ за III квартал 2016 року) , що підтверджується відповідними звітами та копіями платіжних квитанцій банку / т. 1 а.с.34-60/.

28. При цьому, судом також було встановлено прострочення ФОП ОСОБА_1 сплату ЄСВ за III квартал 2016 року на один день (з 20.10.2016 по 21.10.2016), однак не надано належну правову оцінку цим обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи у ці частині позовних вимог.

29. Вказані обставини в силу ч.1 ст. 78 КАС України також доказуванню не підлягають, оскільки визнаються учасниками справи.

30. З огляду на вказане вище, рішення контролюючого органу щодо накладення штрафу у розмірі 191,40 грн (957х20%) та нарахування пені у розмірі 0,96 грн (957х0,1х1) є правомірним.

31. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

32. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, згідно з частиною першою статті 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи, однак допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині.

33. Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

34. Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області підлягає задоволенню частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року підлягає скасуванню в частині , а позовні вимоги у цій частині - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року в частині задоволення позовних вимог про скасування рішення №10949/24-10-07 від 06.11.2023 щодо застосування штрафних санкцій у сумі 647,36 (шістсот сорок сім гривень та тридцять шість копійок) грн та нарахування пені у сумі 90,97 (дев`яносто гривень та дев`яності сім копійок) грн - скасувати та ухвалити постанову, якою позовну вимогу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у цій частині- залишити без задоволення.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 24 червня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев