Справа № 140/943/24
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2024 року

м. Київ

справа №140/943/24

адміністративне провадження №К/990/20844/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Тацій Л.В., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №140/943/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати із 23.07.2023 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ);

- зобов`язати відповідача здійснити із 23.07.2023 нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), до зміни законодавчого регулювання відповідних правовідносин без обмеження в часовому проміжку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2024 ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 залишено без змін.

Не погодившись із такими судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 04.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання до суду цієї касаційної скарги. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від у справі №140/943/24 - залишено без руху. Надано скаржнику десятиденний строк, протягом якого необхідно було надати/надіслати суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору або надати докази для звільнення від сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 04.06.2024 скаржник надіслав до суду клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 12.04.2024.

Із касаційною скаргою позивач звернувся засобами поштового зв`язку 23.05.2024, тобто поза межами строку, встановленого статтею 329 КАС України.

У касаційній скарзі зазначає, що копію оскаржуваної постанови він отримав 30.04.2024. На підтвердження цього надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відомості з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження даного поштового відправлення за відповідним штриховим кодовим ідентифікатором, з яких вбачається, що копію оскаржуваного рішення скаржник дійсно отримав 30.04.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Отже, з урахуванням поданих документів, Суд дійшов висновку за можливе поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2024.

Вирішуючи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема документ про сплату судового збору.

Так, скаржник, звертаючись до суду касаційної інстанції не додав до касаційної скарги документ про сплату судового збору та заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з статтею 8 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Суд звертає увагу, що Законом № 3674-VI чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, обов`язок доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Для звільнення від сплати судового збору заявник касаційної скарги має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Суд враховує, що Законом № 3674-VI не містить вичерпного й чіткого визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку Суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява № 73547/01).

На підтвердження вищезазначеного позивач додав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, сформовану 14.06.2024 за період з І кварталу 2023 року по ІV квартал 2023 року та виписку по картковому рахунку за період з I кварталу 2023 по IV квартал 2023 року.

З указаного вбачається, що скаржник є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, звільнення або розстрочення його сплати, оскільки скаржник за подання касаційної скарги має сплатити судовий збір у сумі, що перевищує 5 % розміру його річного доходу.

На підставі викладеного, Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За змістом абзацу другого пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (абзац четвертий пункту 4 частини другої статті 330 КАС України).

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Аналіз аргументів касаційної скарги в їхньому логічному взаємозв`язку з висвітленими в судовому рішенні суду апеляційної інстанції обставинами справи дає можливість колегії суддів вважати, що у цій ситуації можуть бути наявні обставини, наведені у абзаці другому пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, які є підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі немає.

З огляду на наведене колегія суддів вважає про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою на підставі абзацу другого пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №140/943/24.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 140/943/24.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №140/943/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Витребувати з Волинського окружного адміністративного суду справу №140/943/24.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

Л.В. Тацій

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду