Справа № 607/12814/24
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2024 Справа №607/12814/24 Провадження №2-а/607/289/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

при секретарі с/з Максим`юк Я.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Тернопіль позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2281046 від 31 травня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2281046 від 31 травня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Позов обґрунтовує тим, що 31 травня 2024 року близько 11.47 год. рухаючись у м. Підгайці по вул. Шевченка автомобілем BMW номерний знак НОМЕР_1 , він був зупинений на вимогу працівника поліції. До його автомобіля, підійшов інспектор поліції, який повідомив про порушення ним ПДР, а саме зупинка транспортного засобу на перехресті. Проте, позивач вказує, що вказаного порушення він не допускав, а зупинку керованого ним автомобіля здійснив вимушено, у зв`язку із виконання вимоги поліцейського. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не пред`явив йому відеофіксації правопорушення. Таким чином, позивач стверджує, що зазначене в постанові правопорушення він не вчиняв.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представником відповідача ГУНП в Тернопільській області на адресу суду поштовою кореспонденцією надіслано відзив на позов, згідно якого представник відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивач 31 травня 2024 року близько 11 год. 43 хв. в м. Підгайці по вул. Шевченка, здійснив зупинку транспортного засобу BMW номерний знак НОМЕР_1 на перехресті, чим порушив вимоги п. 15.9 ґ ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач стверджує, що відеозапис обставин події, який долучений до відзиву на позовну заяву, спростовує твердження позивача та свідчить про безпідставність позовних вимог.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, згідно відзиву на адміністративний позов просив справу слухати у його відсутності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду даної справи, судом встановлено, що 31 травня 2024 року інспектором СПД (м. Підгайці) Відділу поліції (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Гаврищуком А.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2281046, згідно якої 31 травня 2024 року о 11.43 хв. ОСОБА_1 в м. Підгайці по вул. Шевченка, здійснив зупинку транспортного засобу BMW номерний знак НОМЕР_1 на перехресті, чим порушив вимоги п. 15.9 ґ ПДР порушення заборони зупинки на перехрестях, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вимогами пункту 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі якихсуд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись положеннями ч. ч. 1, 3-5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилання на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В якості доказу, представником відповідача до відзиву на позов, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП долучено відео із нагрудної відеокамери поліцейського.

Суд, дослідивши надане відео встановив, що на ньому зафіксовано спілкування поліцейських із позивачем, яке розпочинається з моменту, коли інспектор підходить до припаркованого транспортного засобу, у якому, на сидінні водія, знаходиться ОСОБА_1 , який на вимогу працівника поліції передає йому для перевірки документи. Після цього відеозапис зупиняється. На іншому відеофайлі зафіксовано оголошення ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення та вручення водію її копії. Проте, на вказаних відео не зафіксовано керування позивачем транспортним засобом та виконання зупинки на перехресті.

Поряд з цим, посилання на посилання на відео із нагрудної відеокамери працівника поліції, як на доказ, відсутнє в постанові серії ЕНА №2281046, тому не може бути взято судом до уваги під час розгляду справи про оскарження цієї постанови.

Отже, наданими представником відповідача доказами не підтверджено факт порушення ОСОБА_1 вимог п.15.9 ґ ПДР.

При прийнятті рішення у даній справі суд враховує і те, що Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений і тому таке рішення має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті зазначеного - дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги вказане вище, суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові від 31 травня 2024 року не підтверджується жодним належним і допустимим доказом.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача, та підтвердження вчинення ним вказаного в оскаржуваній постанові правопорушення, а будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що дії інспектора щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірними, відтак постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

При цьому, вирішуючи заявлений адміністративний позов, суд враховує вимоги ч.3 ст.286 КАС України, згідно якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право прийняти лише такі рішення: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Окрім цього, частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статтю 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 605,60 гривень, а тому, саме цю суму в силу вимог частини першої статті 139 КАС України, слід стягнути в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 139, 243-246, 257, 258, 260, 262 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2281046 від 31 травня 2024 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Тернопільській області, , місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін