Справа № 460/4163/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2024 року м. Рівне №460/4163/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень, рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати винесені Головний управлінням ДПС в Рівненській області наступні рішення:

1) податкову вимогу №0-1700 від 21.11.2023 р. на суму 60 922, 49 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки

2) податкове повідомлення-рішення № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 1162,45 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (нежитлове приміщення площею 53.7 кв.м.) за 2020 рік;

3) податкове повідомлення-рішення № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 1611,00 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (нежитлове приміщення площею 53.7 кв.м.) за 2021 рік;

4) податкове повідомлення-рішення № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 1745, 25 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (нежитлове приміщення площею 53.7 кв.м.) за 2022 рік

5) податкове повідомлення-рішення № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 14289, 24 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2020 рік;

6) податкове повідомлення-рішення № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 19803,00 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2021 рік;

7) податкове повідомлення-рішення № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 21453,25 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2022 рік;

8) податкове повідомлення-рішення № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 220,80 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2020 рік;

9) податкове повідомлення-рішення № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 306,00 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2021 рік;

10) податкове повідомлення-рішення № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 331,50 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2022 рік;

11) податкове повідомлення-рішення №-1712-UA0086729 від 14.11.2023 р. земельний податок з фізичних осіб в сумі 59404,12 грн. за 2023рік;

12) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про опис майна у податкову заставу від 21.11.2023 №2764/17-00- 13-01-17 та зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис за №30986212 від 21.11.2023, яким здійснено обтяження всього майна ОСОБА_1 та майна, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу у повному обсязі, згідно з актом опису майна № 1294 від 21.11.2023 на суму 60922,49 грн.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач наголошує на необхідності застосування в даному випадку пільги, передбаченої п.п."є" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки належні позивачу приміщення він використовує для здійснення господарської діяльності у виробництві за видами діяльності: 25.50; 25.99; 47.99, і не здає ці приміщенні ні в оренду, ні в лізинг, ні в позичку. Позивач також зазначає, що є протиправним та підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення №-1712-UA0086729 від 14.11.2023 р. на земельний податок з фізичних осіб в сумі 59404,12 грн. за 2023рік, оскільки позивач є фізичною осою-підприємцем на 2 групі спрощеної системи оподаткування, то відповідно до п.п. 4 п.297.1 Податкового кодексу України звільняється від сплати земельного податку, оскільки використовує земельну ділянку для провадження господарської діяльності. Також вважає, що на момент прийняття Рішення про опис майна у податкову заставу К2764/17-00-13-01-17 від 21.11.2023 р., складення Акту опису майна 1294 від 21.11.2023 р. та здійснення на їх підставі реєстрації в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна №30986212 від 21.11.2023 р. податковий борг, визначений податковим органом у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях та вимозі про сплату боргу (недоїмки), є неузгодженим, оскільки вони не направлялися на адресу позивача, а також такі були оскарженні в адміністративному порядку 30.12.2023 р., а на даний час оскаржуються в судовому порядку. Відтак, у податкового органу були відсутні правові підстави для прийняття рішення про опис належного позивачу майна у податкову заставу від 21.11.2023 № 2764/17-00-13- 01-17. Вважає, що належним способом захисту порушеного права в такому випадку може бути зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна у податкову заставу. За наведених обставин позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою від 23.04.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 02.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 12.06.2024 витребувано від позивача додаткові докази.

Відповідач відзиву на позов не подав, ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 03.05.2024.

Відповідно до приписів ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною-особою підприємцем, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії НОМЕР_1 (а.с.30), випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.22-23). У вказаних документах адреса позивача вказана: АДРЕСА_1 .

Також позивач є платником єдиного податку 2 групи, що підтверджується Витягом №211 від 16.02.2021 р. (а.с.20). У зазначеному витягу вказана адреса позивача: АДРЕСА_1 .

Позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС України у Рівненській області та є платником єдиного податку. Згідно з Витягом №211 від 16.02.2021 р. з реєстру платників єдиного податку до переліку видів господарської діяльності, які позивач вправі здійснювати належать:

- 19.20 виробництво продуктів нафтоперероблення;

- 23.69 Виробництво інших виробів із бетону, гіпсу та цементу;

- 25.50 кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія;

-25.99 виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.;

- 31.09 виробництво інших меблів;

- 46.12 діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами;

- 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами;

-49.41 вантажний автомобільний транспорт;

-52.10 складське господарство;

- 68.20 надання в оренду і експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 17189758 позивач є власником споруди діагностики (літ. А-1) площею 660, 4 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17178312 позивач власником нежитлового приміщення - будівлі котельні (літ. Е-1) площею 53,7 кв.м. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17561187 позивач є власником нежитлового приміщення споруди насосної станції (літ. В-1) площею 10.2 кв.м. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Позивач також не заперечує, що є власником земельної ділянки площею 1,0269 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування дільниці з виготовлення товарів народного господарства (гаража, складу, майстерні з побутовими приміщеннями та інших допоміжних приміщень). На підтвердження вказаних обставин позивач надав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 24.03.2008.

Позивач стверджує, що належні йому приміщення використовує для здійснення господарської діяльності за видами: 25.50; 25.99; 47.99, і не здає ці приміщенні ні в оренду, ні в лізинг, ні в позичку.

22 грудня 2023 року на адресу позивача поштою від Головного управління ДПС у Рівненській області рекомендованим відправленням № 681 надійшли:

1) Рішення про опис майна у податкову заставу К2764/17-00-13-01-17 від 21.11.2023 р.

2) Акт опису майна №1294 від 21.11.2023 р.

3) Податкова вимога №0-1700 від 21.11.2023 р. на суму 60 922, 49 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки

4) Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна №87575309 від 21.11.2023 р.

Після чого в електронному кабінеті платника податку позивач побачив податкові повідомлення-рішення, які надіслані туди 31.10.2023 р.: 1) № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 1162,45 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (нежитлове приміщення площею 53.7 кв.м.) за 2020 рік. 2) № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 1611,00 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (нежитлове приміщення площею 53.7 кв.м.) за 2021 рік. 3) № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 1745,25 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (нежитлове приміщення площею 53.7 кв.м.) за 2022 рік; 4) № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 14 289, 24 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2020 рік; 5) № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 19803,00 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2021 рік; 6) № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 21453,25 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2022.рік; 7) № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 220,80 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2020 рік; 8) № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 306,00 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2021 рік; 9) № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 331,50 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2022 рік; 10) №-1712-UA0086729 від 14.11.2023 р. земельний податок з фізичних осіб в сумі 59404,12 грн. за 2023рік.

Вважаючи рішення контролюючого органу такими, що не відповідають вимогам закону, позивач оскаржив ці рішення та вимоги в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

14.03.2024 р. позивач отримав Рішення про результати розгляду скарги № 5786/6/99-00-06- 01-03-06 від 04.03.2024 р., яким в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 16.03.2023 р. скарга залишена без розгляду із покликанням на те, що позивачем пропущений 30-денний строк для їх оскарження. В іншій частині скарги відмовлено, вважаючи, що за зазначеними ППР від 16.03.2023 р. у позивача вже виник податковий борг.

Позивач вважає, що оскільки при розгляді адміністративної скарги його права безпідставно поновлені не були, тому він звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом врахує таке.

І. Щодо визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України (тут і надалі наводиться в редакції, яка була чинною на дату виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

При цьому підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією із складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 Податкового кодексу. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Згідно з п.п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема,

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Відповідно до пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затверджено і введено в дію наказом «Держстандарту України 17.08.2000 № 507, належать 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 - «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 - «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Відповідно до Національного класифікатора України «Класифікація видів економічної діяльності» ДК 009:2010 види діяльності позивача належать до секції «С» п. 25.50; 25.99, 31.09.

З матеріалів справи видно, що належні позивачу приміщення позивач використовував у своїй господарській діяльності - для виробництва костилів залізничних, що стверджується доданими первинними документами, а саме: Наказом «Про введення в експлуатацію основного засобу», за яким з метою використання в господарській діяльності підприємця позивач ввів в експлуатацію ковальський прес молот МА4129; договором підряду №1807 від 05.01.2020 р., накладними та актами виконаних робіт за 2020-2023 роки на відпуск Костиля залізничного (а.с.52-60, 81-100, 133-188).

Також позивач стверджує, що належні йому приміщення він не здає ні в оренду, ні в лізинг, ні в позичку. Іншого відповідачем не доведено.

Верховний Суд у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 частково відступив від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №806/2676/17, про те, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств, та сформував новий правовий висновок, відповідно до якого застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду). Аналогічна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 420/5624/18.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» пп. 266.2.2 п. 266,2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

А відтак, оскільки позивач є власником нежитлових приміщень та суб`єктом малого та середнього бізнесу і використовує належні йому будівлі і споруди за функціональним призначенням для промислового виробництва, то до нього має бути застосована пільга, передбачена пп. «є» п. 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 16.03.2023 № 0-1716, №0-1716, №0-1716, №0-1716, №0-1716, №0-1716, №0-1716, №0-1716, №0-1716 є протиправними та підлягають до скасування.

ІІ. Щодо податкового повідомлення-рішення №-1712-UA0086729 від 14.11.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб в розмірі 59404,12 грн. за 2023рік (а.с.71), суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 4 п. 297.1 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Як вже зазначалося, позивач є фізичною осою-підприємцем на 2 групі спрощеної системи оподаткування. Земельна ділянка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , тобто за тією ж адресою, що й об`єкти нерухомості, про які суд зазначав вище.

Відповідачем не доведено обставин, що позивач надає земельну ділянку та/або нерухоме майно, що на ній заходиться, в оренду (найм), позичку, чи інше право користування.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивач, як платник єдиного податку другої групи, звільняється від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку за земельну ділянку, що використовується ним для провадження господарської діяльності.

А відтак, податкове повідомлення-рішення №-1712-UA0086729 від 14.11.2023 слід визнати протиправним та скасувати.

ІІІ. Щодо податкової вимоги №0-1700 від 21.11.2023, рішення про опис майна у податкову заставу К2764/17-00-13-01-17 від 21.11.2023 р., складення Акту опису майна 1294 від 21.11.2023 р. та здійснення на їх підставі реєстрації в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна №30986212 від 21.11.2023 р., суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пп.14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п. 88.2 ст. 88 ПК України).

Згідно з пп. 89.1.2 п.89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Податкова вимога, відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Стаття 59 ПК України визначає, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

59.3. Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

За усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, але не виключно, постанови від 21 червня 2022 року у справі №240/6321/20, від 19 квітня 2023 року у справі №240/18522/21) передумовою прийняття як податкової вимоги, так і рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

Рішення про опис майна у податкову заставу від 21.11.2023 №2764/17-00-13-01-17 та податкова вимога від 21.11.2023 № 0-1700 прийняті податковим органом у зв`язку з несплатою позивачем податкового грошового зобов`язання на загальну суму 60922,49 грн., визначеного на підставі повідомлень-рішень № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 1162,45 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (нежитлове приміщення площею 53.7 кв.м.) за 2020 рік, № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 1611,00 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (нежитлове приміщення площею 53.7 кв.м.) за 2021 рік, № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 1745, 25 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (нежитлове приміщення площею 53.7 кв.м.) за 2022 рік, № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 14289, 24 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2020 рік, № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 19803,00 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2021 рік, № 0- 1716 від 16.03.2023 р. на суму 21453,25 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 660,10 кв.м.) за 2022 рік, № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 220,80 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2020 рік, № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 306,00 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2021 рік, № 0-1716 від 16.03.2023 р. на суму 331,50 грн податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками нежитлової нерухомості (споруда площею 10,20 кв.м.) за 2022 рік.

Відповідно до п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Згідно з п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (абз.1). При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/ або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз.4).

Відповідач не надав доказів направлення зазначених вище податкових повідомлень-рішень на податкову адресу позивача, а відтак, і доказів узгодження грошового зобов`язання, яке визначено зазначеними ППР. Позивач же, в свою чергу, стверджує, що податкові повідомлення-рішення від 16.03.2023 не направлялися на його адресу: АДРЕСА_1 . Про наявність таких податкових повідомлень-рішень дізнався лише після отримання рішення про опис майна у податкову заставу.

Оскільки податкові повідомлення-рішення, якими визначено податкові зобов`язання на загальну суму 60922,49 грн, оскаржувалися позивачем в адміністративному порядку, а також оскаржуються у цій справі (судовий порядок), тому визначена у таких рішеннях податкового органу сума податку, не була узгодженою, а відтак не набула статусу податкового боргу.

Відповідно до п.89.3 ст.89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі (п.89.8 ст.89 ПК України).

21.11.2023 на підставі акту опису майна від 21.11.2023 №1294 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис за №30986212 про обтяження всього майна ОСОБА_1 та майна, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу у повному обсязі. Розмір основного зобов`язання 60922,49 грн. Термін дії обтяження до 21.11.2028 (а.с.50).

Умови припинення податкової застави визначені статтею 93 ПК України. Відповідно до п. 93.1 ст. 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

Пунктом 93.2 статті 93 ПК України передбачено, що підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

Аналіз вищевказаних правових норм свідчить на користь того, що право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна. При цьому, підставою для звільнення майна з податкової застави є відповідний документ, що засвідчує закінчення подій, наявність яких зумовили виникнення права податкової застави.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 12.11.2019 у справі №826/22115/15, від 13.02.2020 у справі №560/495/19, від 13.05.2020 у справі №826/7273/18, від 20.08.2020 у справі №808/2726/16, від 23.10.2023 у справі №826/5102/17) акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача. Отже, такий акт не підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі.

Суд погоджується з доводами позивача, що у даній ситуації належним способом захисту може бути визначено зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна у податкову заставу.

Таким чином, оскільки у податкового органу були відсутні законодавчо визначені передумови для прийняття рішення про опис майна позивача у податкову заставу від 21.11.2023№2764/17-00-13-01-17, на підставі якого складено акт опису майна від 21.11.2023 №1294, то внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційного запису за №30986212 на підставі такого акту опису майна здійснено податковим органом неправомірно, а тому такий запис підлягає виключенню з державного реєстру.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень, рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.03.2023 № 0-1716, № 0-1716, № 0-1716, № 0-1716, № 0-1716, № 0-1716, № 0-1716, № 0-1716, № 0-1716.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №-1712-UA0086729 від 14.11.2023.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №0-1700 від 21.11.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про опис майна у податкову заставу від 21.11.2023 №2764/17-00-13-01-17 та зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис за №30986212 від 21.11.2023, яким здійснено обтяження всього майна ОСОБА_1 та майна, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу у повному обсязі, згідно з актом опису майна № 1294 від 21.11.2023 на суму 60922,49 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 13080,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 26 червня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя С.М. Дуляницька