Справа № 420/8092/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8092/24
26 червня 2024 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:
- визнання протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсії в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення визначеного в довідці від 24.09.2021 № ЮО 108905 станом на 05.03.2019;
- зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу з 01.04.2019 пенсію в розмірі 50%, який обчислено з грошового забезпечення визначеного в довідці про розмір грошового забезпечення від 24.09.2021 № ЮО 108905 станом на 05.03.2019.
Рішенням суду від 30.04.2024 року позов задоволено частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО108905 від 24.09.2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ЮО108905 від 24.09.2021 року виданої станом на 05.03.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Вищенаведене рішення набрало законної сили 31.05.2024 року.
20.06.2024 року від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконання судового рішення в порядку ст.382 КАС України.
В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що рішення суду не виконано. При цьому представник позивача звертався до відповідача з відповідним листом щодо виконання рішення суду. Листом від 10.06.2024 року відповідач повідомив, що найближчим часом рішення суду по справі буде опрацьовано належним чином та виконано, але як зазначає представник позивача у заяві рішення суду не виконується, конкретних строків виконання також не надано.
Вирішуючи дану заяву, суд зазначає таке.
Так статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 1 Закону України № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1, 2 ст.18 Закону України № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання тощо.
Відповідно до п.1 ст. 3 Закону «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Пунктом 1 частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Так, суд звертає увагу на те, що позивачем не надавались докази звернення до примусового виконання рішення суду та з дня набрання рішенням законної сили до звернення до суду з заявою про встановлення судового контролю минули лише 20 днів у зв`язку з чим суд вважає, що підстави для встановлення контролю відсутні.
Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241, 248, 256, 382 КАС України суд,-
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Е.А.Іванов