Справа № 500/2558/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2558/24

26 червня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога Фуд" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перемога Фуд" через представника адвоката Гатало Мар`яну Ярославівну звернулося до суду з позовом до Тернопільської митниці, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2024/000006/2 від 06.02.2024.

Позов обґрунтовано тим, що з метою митного оформлення ввезеного на територію України товару - маслини чорні та оливки зелені, уповноваженим представником Товариства подано електронну митну декларацію (далі МД) №24UA69U3 від 02.02.2024 з вартістю товару за ціною договору маслини без кісточки - 4,260 євро/ящик, оливки з анчоусом - 2,520 євро/ящик з усіма необхідними документами на підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору.

Проте митний орган прийняв спірне рішення №UA403000/2024/000006/2 від 06.02.2024, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України (далі МК України) на рівні 1,7023 євро/кг, аргументуючи наступним: декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості товару; не подано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; якщо здійснювалось страхування, то не подано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; не подано інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; не надано висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертизи організаціями; не подано транспорті документи; не надано прайс-лист; на маркуванні товару відсутні відомості щодо гатунку товарів, що викликає сумніви автентичності сертифікату якості товару та ціни товару; у проформі відсутні відомості щодо ґатунку товару; відомості у листі від 02.11.2023 суперечать відомостям, зазначеним у рахунку від 08.09.2023; недоліки в транспортних документах. Крім того, в якості правової підстави прийняття рішення про кориґування митної вартості товару, відповідач зазначає дані автоматизованої системи аналізу ризиків.

Позивач з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, так як декларантом було надано усі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом. Жодних розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення і які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не було, а тому у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів.

Позивач вказує, що у відповідача були всі документи, які підтверджували можливість визначити митну вартість товару за ціною договору (серед яких контракт, інвойс, специфікація, пакувальний лист, докази на оплату товару, докази витрат на перевезення). Визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Позивач просив також стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, витрати на послуги перекладача у розмірі 2550,00 та судовий збір.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у строк, встановлений статтею 258 КАС України, суддею одноособово.

09.05.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги заперечує (а.с.63-73). В обґрунтування своєї позиції наводить положення законодавства, що підлягають до застосування у спірних правовідносинах, та вказує, що 02.02.2024 уповноваженою особою позивача подано МД, у якій до митного оформлення заявлено товар: маслини чорні та оливки зелені. До митного оформлення подано ряд документів. Під час їх опрацювання та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товарів автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор») було згенеровано відповідні форми митного контролю, АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур із зазначенням про можливе заниження митної вартості товарів.

Митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами якої виявлено, що відомості про транспортні витрати, зазначені у листі від 02.11.2023 № 3018 суперечать відомостям, зазначеним у рахунку від 08.09.2023 № ; у листі від 02.11.2023 № 3018 щодо залізничного перевезення наявне посилання на коносамент №228453018, однак такий до митного оформлення не поданий. Переміщення залізничним транспортом здійснюється на підставі залізничної накладної. Відповідно до поданої декларантом до митного оформлення залізничної накладної від 02.10.2023 станція відправлення - Глівіце. Згідно з коносаментом від 25.09.2023 місце призначення - Гданськ (відстань між пунктами понад 530 км). Викликає сумнів вартість фрахту, зазначена в рахунку від 08.09.2023 - 60 USD.

За таких умов, відповідач вважає, що у поданих до митної декларації документах наявні розбіжності та невідповідності, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі. У митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація щодо вартості подібного (аналогічного) товару є вищою за заявлену декларантом.

В оскаржуваному рішенні (у гр.33) зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, описано послідовність застосування методів визначення митної вартості. За основу для обрахунку митної вартості задекларованого товару взято інформацію щодо вартості товару згідно митного оформлення, яке здійснено в попередніх періодах, за МД від 15.12.2023 №UA100350/2023/449154 (товар - оливки консервовані без додання оцту чи оцтової кислоти, незаморожені, у первинних упаковках країна виробництва Іспанія; умови поставки FCA) на рівні 1,841 дол. США/кг, що на момент подання МД становить 1,7023 євро/кг.

Представник відповідача вказує, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та обґрунтовано, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Також відповідач вважає необґрунтованими вимоги про стягнення з нього витрат, понесених Товариством через залучення перекладача (бо подані докази на підтвердження таких витрат не дають можливості з`ясувати той факт, чи пов`язані витрати з перекладу документів з розглядом даної адміністративної справи) та витрат на правничу допомогу (з огляду на відсутність належних документів, які б підтверджували такі витрати у розмірі 5 000 грн).

Товариством подано додаткові пояснення з приводу транспортних витрат та докази на їх підтвердження (а.с.93-99).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Ухвалою суду від 13.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні.

Розгляд справи здійснювався відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ «Перемога Фуд» зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності є неспеціалізована оптова торгівля (а.с.8).

04.10.2022 між компанією «ACEITUNAS GUADALQUIVIR, S.L.» (Іспанія, постачальник) та ТОВ «Перемога Фуд» (Україна, покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № PF/AGD001, згідно з умовами якого постачальник постачає товари, найменування та асортимент яких вказаний у рахунках фактурах постачальника покупцю, а покупець приймає і оплачує товари на умовах даного договору (пункт 1.1). Ціна на товар вказується в євро в рахунку-проформі чи рахунку-фактурі (пункт 4.1) (а.с.48-51).

На виконання цього зовнішньоекономічного контракту Товариством згідно з рахунком-проформою № 5078/23 від 24.08.2023 на митну територію України ввезено товар.

02.02.2024 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , подано до митного оформлення МД № 24UA69U3, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товари: «Маслини чорні та оливки зелені консервовані, II гатунку урожаю 2021 року (згідно сертифікату якості), без додавання оцту чи оцтової кислоти, незаморожені, розфасовані у жерстяні банки: маслини без кісточки вагою нетто 260 г ± 5% (300мл) 2545 ящ. (по 24 бан./ящ.); оливки з анчоусом вагою нетто 300г ± 5% (314 мл) 336 ящ. (по 12 бан./ящ.). Без ГМО. Термін придатності 09-12/2025 року. Чиста вага складає 17090,40 кг. Виробник Aceitunas Guadalquivir S.L. Торгівельна марка «Diva Oliva», «Долина желаний». Країна виробництва ES.» (а.с.79).

До даної МД як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44, уповноваженою особою Товариства до митного оформлення подані наступні документи: сертифікат якості № б/н від 24.08.2023; пакувальний лист № 5078/23 від 24.08.2023; рахунок-фактура (інвойс) № 5078/23 від 24.08.2023; коносамент № 230347823 від 25.09.2023; накладна УМВС № 31501361 від 02.10.2023; автотранспортна накладна № 260124 від 26.01.2024; міжнародний санітарний сертифікат № 019816 від 24.08.2023; сертифікат про походження товару № 1034361-СС від 25.08.2023; некласифікований комерційний документ - специфікація № 5078/23 до інвойсу; банківський платіжний документ, що стосується товару - Swift (на 3 партії) від 01.02.2023; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг № від 08.09.2023, № від 08.09.2023; № від 08.09.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг - Swift від 16.12.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № PF/AGD001 від 04.10.2022; договір про надання послуг митного брокера № 158-23-ПЕФ від 09.11.2023; договір (контракт) про перевезення № SGL00251386 від 16.12.2022; інші некласифіковані документи - лист роз`яснення щодо транспортних витрат № 3018 від 02.11.2023; копія митної декларації країни відправлення № 23ES05B2 від 25.08.2023 (а.с.13-53).

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, АСМО «Інспектор» було згенеровано форми такі митного контролю: « 101-1 Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів»; « 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»; « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»; « 107-3 Контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД»; « 202-1 Проведення часткового митного огляду - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації»; « 911-1 Здійснення фото- та/або відеофіксації виконання митних формальностей».

Також АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур.

В подальшому Тернопільською митницею направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу про надання додаткових документів: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності таких надати: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації (а.с.54).

На вимогу митного органу уповноваженою особою декларанта, окрім тих документів, які вже були подані до митної декларації, додатково не було надано інших документів. Листом від 05.02.2024 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що для підтвердження заявленої митної вартості до митного оформлення подані усі документи, надати інші документи на даний момент немає можливості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2024/000006/2 від 06.02.2024, у графі 33 якого зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що встановлено інші відомості щодо виробника товару, у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: за наявності - інші платіжні та/ або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; прайс-лист; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою.

У рішенні також зазначено, що митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. На запит митного органу декларантом не надано жодних додаткових документів.

Митним органом проведено митний огляд та забезпечено ідентифікацію транспортного засобу шляхом здійснення цифрової фотозйомки. У ході проведення часткового митного огляду у частині доглянутого встановлено, що товар: на маркуванні товару «Маслини чорні та оливки зелені консервовані, без додавання оцту чи оцтової кислоти, незаморожені, розфасовані у жерстяні банки. Виробник Aceitunas Guadalquivir, S.L. Торгівельна марка «Diva Oliva», «Долина желаний». Країна виробництва ES, відсутні відомості щодо гатунку (ІІ гатунок) товарів. Даний факт викликає сумнів щодо автентичності сертифікату якості товару від 24.08.2023 та ціни товару, оскільки у проформі від 31.01.2023 №9/veld відомості щодо ґатунку відсутні.

В оскаржуваному рішенні ще зазначено, що оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 04.10.2022 № PF/AGD001. Відомості щодо транспортних витрат, зазначені у листі від 02.11.2023 № 3018 суперечать відомостям, зазначеним у рахунку від 08.09.2023 № .

У листі від 02.11.2023 № 3018 щодо залізничного перевезення наявне посилання на коносамент №228453018, однак даний документ до митного оформлення не поданий. Переміщення залізничним транспортом здійснюється на підставі залізничної накладної. Відповідно до залізничної накладної від 02.10.2023 № 31501361 станція відправлення - Глівіце, хоча згідно з коносаментом від 25.09.2023 № 230347823 місце призначення - Гданськ (відстань між пунктами понад 530 км). Також викликає сумнів вартість фрахту, зазначена в рахунку від 08.09.2023 № - 60 USD.

У митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація щодо вартості подібного (аналогічного) товару є вищою за заявлену декларантом.

Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України не дійшли згоди про можливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України.

Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості згідно з МД від 15.12.2023 №UA100350/2023/449154 (товар - оливки консервовані без додання оцту чи оцтової кислоти, незаморожені, у первинних упаковках країна виробництва Іспанія; умови поставки FCA) на рівні 1,841 дол. США/кг, що на момент подання МД становить 1,7023 євро/кг (а.с.9-10).

Позивач з метою випуску товару у вільний обіг скористався правом, визначеним частиною сьомою статті 55 МК України, та подав митному органу нову митну декларацію, сплативши суму митних платежів згідно із заявленою митною вартістю із наданням гарантій відповідно до розділу X МК України в забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом (а.с.11-12).

У подальшому, не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості за ціною договору.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Перевірячи правильність обчислення митної вартості суд з`ясував таке.

Документи на підтвердження заявленої митної вартості подані відповідно до тих, що визначені у частині другій статті 53 МК України, а саме: рахунок-фактура (інвойс) № 5078/23 від 24.08.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № PF/AGD001 від 04.10.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару - Swift (на 3 партії) від 01.02.2023; специфікація № 5078/23 до інвойсу; коносамент № 230347823 від 25.09.2023; накладна УМВС № 31501361 від 02.10.2023; автотранспортна накладна № 260124 від 26.01.2024; три рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 08.09.2023 та платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг - Swift від 16.12.2023; договір (контракт) про перевезення № SGL00251386 від 16.12.2022; лист роз`яснення щодо транспортних витрат № 3018 від 02.11.2023; копія митної декларації країни відправлення № 23ES05B2 від 25.08.2023.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № PF/AGD001 від 04.10.2022 визначає предмет та умови поставки, умови оплати, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця тощо.

Відповідно рахунку-фактури (інвойсу) № 5078/23 від 24.08.2023 вартість товару становить 11688,42 євро (а.с.21-22). Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну, строк оплати. Відомості про товар деталізовано у специфікації № 5078/23 до інвойсу, у якому загальна вартість товару вказана 11688,42 євро (а.с.22-23).

Ціна товару в інвойсі № 5078/23 від 24.08.2023 (1688,42 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №24UA69U3 від 02.02.2024 (графа 22) (а.с.79).

Згідно інвойсу №5078/23 від 24.08.2023 передбачено умови оплати - 100% передоплата за товар. Розрахунки проведенні до митного оформлення, про що декларантом разом з МД надані відповідачу відповідні докази - банківський платіжний документ Swift (на 3 партії) від 01.02.2023 на суму 34352,64 євро (а.с.52-53).

У цьому свіфті вказано на платіж за контрактом №PP/AGD001 від 04.10.2022 на суму 34352,64 євро. Додатково надано Тернопільській митниці три рахунки-проформи виписані на підставі контракту №PP/AGD001 від 04.10.2022, за які було проведено передоплату №7/veld, №8/veld, №9/veld, від 31.02.2023 (а.с.13-18).

Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунку-фактурі. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД №24UA69U3 від 02.02.2024 фактурна вартість оцінюваного товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі №5078/23 від 24.08.2023.

Заявлена декларантом Товариства вартість товару за ціною договору підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Стосовно інших складових, які включаються до митної вартості товару за ціною договору, зокрема, транспортних витрат, то Товариством включено до складових митної вартості такі в сумі 1692,13 долари США або 63632,04 грн, про що вказано у графі 17 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2024/000006/2 від 06.02.2024.

На підтвердження цих витрат до митного оформлення разом з МД подано коносамент № 230347823 від 25.09.2023; накладна УМВС № 31501361 від 02.10.2023; автотранспортна накладна № 260124 від 26.01.2024; три рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг № від 08.09.2023 на суму 149,18 дол. США, № від 08.09.2023 на суму 242,95 дол.США; № від 08.09.2023 на суму 1800,00 дол.США; платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг - Swift від 16.12.2023 в сумі 2192,13 дол.США; договір (контракт) про перевезення № SGL00251386 від 16.12.2022 (а.с.29-47).

З умов договору на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 12.08.2022 №UA00251386, укладеного між Maersk A/S, Данія та ТОВ «Перемога Фуд", вбачається, що перевізник організовує: морське транспортування контейнерів на замовлення замовника або іншої особи на користь замовника; видачу порожніх контейнерів під завантаження замовнику; вивантаження завантажених вантажем замовника контейнерів з вантажівок; перевантаження контейнерів із судна на судно в порту (портах) перевантаження; розвантаження контейнерів з останнього судна в порту призначення; перевантаження контейнерів із судна на судно в порту (портах) перевантаження; наземне транспортування контейнерів підрядниками перевізника до кінцевого пункту призначення (пункт 3.1) (а.с.31-36).

З матеріалів справи та наданих пояснень представником Товариства вбачається, що у спірному випадку наземне транспортування контейнера з оцінюваним товаром здійснювалося залізничним транспортом до кінцевого пункту призначення станція Вишневе, Київ (Україна). Послуги на наземне транспортування включають такі за межами України з порту Гданськ, Польща до пункту митного контролю України в сумі 1300,00 дол.США, та по території України до станції Вишневе, Київ (Україна) 500 дол.США. До складу митної вартості товару до ціни договору включені транспортні витрати до митної території України, що узгоджується з положеннями статті 58 МК України.

Відповідно до пункту 5 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Частиною 11 вказаної статті визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.

Позивачем відповідно до вимог статті 58 МК України до ціни товару було додано лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Повертаючись до підстав, які митний орган вказує в оскаржуваному рішенні, то сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості товару згідно з №24UA69U3 від 02.02.2024 зводяться до такого:

на маркуванні товару відсутні відомості щодо гатунку (ІІ гатунок) товарів. Даний факт викликає сумнів щодо автентичності сертифікату якості товару від 24.08.2023 та ціни товару, оскільки у проформі від 31.01.2023 №9/veld відомості щодо ґатунку відсутні;

відомості щодо транспортних витрат, зазначені у листі від 02.11.2023 № 3018 суперечать відомостям, зазначеним у рахунку від 08.09.2023 № , коносамент вказаний у цьому листі до митного оформлення не поданий; переміщення залізничним транспортом здійснюється на підставі залізничної накладної;

у залізничній накладній від 02.10.2023 № 31501361 станція відправлення вказана Глівіце, хоча згідно з коносаментом від 25.09.2023 № 230347823 місце призначення Гданськ;

у митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація щодо вартості подібного (аналогічного) товару є вищою за заявлену декларантом.

З приводу маркування товару та його недоліків, то суд зазначає, що такі обставини і сертифікат якості товару в розумінні норм МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а отже відомості про маркування не впливають на митну вартість, а тому не можуть розцінюватися як критерій ризиковості і підстава для сумнівів у вірності заявленої митної вартості товару.

Щодо наданого до митного оформлення листа відділу Імпорту ТОВ Маєрск Україна ЛТД № 3018 від 02.11.2023 про вартість залізничного перевезення вантажу в контейнері по коносаменту № 228453018 за маршрутом Гданськ (Польща) до станції Вишневе, Київ в сумі 1950 дол.США, з них: за межами України з порту Гданськ, Польща до митного пропуску КПП Медика (Польща) Мостиська ІІ (Україна) в сумі 1300,00 дол.США, по території України КПП Медика (Польща) УЗ Мостиська ІІ (Україна) станція Вишневе, Київ (Україна) 650 дол.США (а.с.30).

Такий лист, як встановлено судом, був помилково наданий декларантом та стосувався іншої поставки товару, зокрема, підтверджував витрати на залізничне перевезення до митного кордону України та по Україні по іншому коносаменту №228453018, у спірному випадку транспортувався товар по коносаменту № 230347823 від 25.09.2023, про що вказує й представник позивача у позові. Проте наявність такого листа підтверджувала, що перевізник у вартість залізничного перевезення вантажу включає загальні витрати як до митної території України так і по Україні. Тому у разі сумніву митного органу в частині цієї складової митної вартості, він мав право витребувати додаткові пояснення та докази транспортних витрат та з`ясувати під час проведення консультацій з декларантом Товариства. Разом з тим, виходячи зі змісту повідомлення Тернопільської митниці про витребування додаткових документів у цій частині відповідач будь-яких розбіжностей не встановив та вважав такі витрати належним чином підтвердженими.

Також суд не вважає підставою не приймати визначену декларантом Товариства митну вартість через те, що у залізничній накладній від 02.10.2023 № 31501361, поданій до митного оформлення разом з МД, вказана станція відправлення Глівіце, а згідно з коносаментом від 25.09.2023 № 230347823 місце призначення порт Гданськ. У позовній заяві представник позивача пояснює це допущеною опискою, з чим погоджується суд, бо жодних інших документів, які б вказували на прибуття товару до Глівіце немає. І знову ж суд зазначає, що це питання митний орган мав можливість з`ясувати під час проведення консультацій з декларантом позивача, якщо такі дійсно проводилися.

При розгляді справи суд не встановив у документах, які подані декларантом до митного оформлення ознак підробки документів чи відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант позивача надав митному органу належні та допустимі, достатні докази на підтвердження ціни товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Щодо мотивів відповідача про те, що ціни на імпортований товар, є нижчими від цін за аналогічні товари, розмитнення яких вже проводилося, то такі обставини не є та не можуть бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

Наведені обставини, встановлені у цій справі, дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтвердженні документально.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Натомість у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, та перевів валюту товару з доларів США в євро, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

При цьому митний орган належно не обґрунтував свої рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA403000/2024/000006/2 від 06.02.2024 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати, а позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, враховуючи, що суд задовольняє позов повністю, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 3067,96 грн, перерахований до бюджету згідно з платіжною інструкцією №243 від 07.03.2024 (а.с.7).

Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Стосовно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з частинами першою-другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Відповідно частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 та від 08.02.2022 у справах № 640/3098/20 та № 160/6762/21 відповідно.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 380/3142/20, від 02.02.2023 у справі №120/4765/21-а.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, а відтак витрати на правничу допомогу не підтвердженні.

В такій ситуації відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених витрат в суді першої інстанції в сумі 5000 грн, такі через їх не підтвердження належними та допустимими доказами повинен нести позивач.

Також Товариством заявлені до відшкодування з Тернопільської митниці витрати, пов`язані з перекладом документів, на суму 2550,00 грн. З цього приводу суд враховує таке.

Витрати, пов`язані з перекладом документів, відносяться до судових витрат та відповідно до пункту 5 частини третьої статті 132 КАС України є витратами, пов`язаними із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 138 КАС України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Матеріали справи на підтвердження витрат на переклад документів містять рахунок ФОП ОСОБА_2 №19 від 12.02.2024, виставлений ТОВ «Перемога Фуд» на послуги з перекладу десяти документів з англійської мови та одного документа з іспанської мови на загальну суму 2550,00 грн та докази проведених розрахунків на цю суму, платіжну інструкцію № 252 від 07.03.2024 (а.с.55-56). До позовної заяви долучений переклад документів, зроблений ФОП ОСОБА_2 .

З огляду на це, слід прийти до висновку, що витрати, пов`язані з перекладом документів фактично понесені Товариством та належним чином підтвердженні, а тому такі витрати на суму 2550,00 грн підлягають стягненню з відповідача.

Отже, до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3067,96 грн та витрати, пов`язані з перекладом документів на суму 2550,00 грн, а всього 5617,96 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога Фуд" (вулиця Дмитрівська (Шевченківський район), будинок 44-А, поверх 6, кім.11, місто Київ, 01054, код юридичної особи в ) до Тернопільської митниці (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (вулиця Текстильна, 38, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46020, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403000/2024/000006/2 від 06 лютого 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога Фуд" судові витрати у розмірі 5617,96 грн (п`ять тисяч шістсот сімнадцять грн 96 коп.), у тому числі судовий збір у сумі 3067,96 грн (три тисячі шістдесят сім грн 96 коп.) та витрати, пов`язані з перекладом документів, на суму 2550,00 грн (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до статті 258 КАС України строк для ухвалення рішення сплинув у період перебуванням судді Чепенюк О.В. у щорічній відпустці (24-25.06.2024), у зв`язку з чим повний текст рішення складено та підписано у перший робочий день судді по закінченню відпустки 26.06.2024.

Суддя Чепенюк О.В.