Справа № 160/9241/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2024 року Справа № 160/9241/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
за участі секретаря судового засіданняНосенко К.В.
представника позивача Франскевич Ю.І.
представника відповідача Дівущак А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1" №740/5 від 19.03.2024;
зобов`язати Міністерство юстиції України відновити становище, що існувало до видачі незаконного Наказу №740/5 від 19.03.2024, шляхом поновлення (розблокування) доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при аналізі спірних реєстраційних дій і ухваленні висновку щодо порушень законодавства при їх проведенні відповідачем не було дотримано принципу правової визначеності та допущено суб`єктивне трактування приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внаслідок чого відбулось незаконне втручання в законні права і інтереси позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Голобутовський Р.З.) від 16.04.2024 відкрито провадження у справі №160/9241/24 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
06.05.2024 від Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими і безпідставними, з огляду на наступне.
За результатами моніторингу реєстраційних дій в Державному реєстрі прав та на виконання зазначених вимог, Міністерством було видано наказ №647/7 від 28.02.2024 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора -приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1» із зазначенням підстави проведення перевірки, зокрема статтю 37-1 Закону та підпункту 6 п. 6 Порядку №990, та проведено камеральну перевірку.
З огляду на викладене, твердження позивача про відсутність підстав для проведення камеральної перевірки є абсолютно необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам діючого законодавства, а дії Міністерства повністю відповідають вимогам Закону та Порядку №990.
Оскаржуваний наказ в повній мірі відповідає вимогам законності та прийнятий з дотриманням встановленої процедури.
Відповідач зауважує, що на момент проведення реєстраційних дій, рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введено в дію Указом Президента України від 12.05.2023 №279/2023, зокрема, до кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ЮНІГРАН» та ТОВ «ЮНІГРАН-СЕРВІС» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії, застосовано вид обмежувального заходу (санкції) як блокування активів.
Твердження позивача щодо самовільного розширення змісту норм абзацу 8 пункту 1 частини 3 статті 10 Закону відповідачем є безпідставними та необґрунтованими, оскільки такий вид санкції як блокування активів, унеможливлює проведення державної реєстрації прав.
Позивач безпідставно зазначає, що зважаючи на приписи ст. 61 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про санкції», позивач не мала підстав відмовляти в проведенні державної реєстрації.
Пунктом 6-1 ч. 1 ст. 24 Закону визначено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав.
Всупереч помилковим доводам позивача, в оскаржуваному наказі Міністерства юстиції України від 19.03.2024 №740/5 зазначено мотиви, за яких позивачу анульовано доступ до Державного реєстру прав, та за які конкретно визначені порушення застосовано саме цей вид стягнення.
Ухвалою суду від 27.05.2024 заяву ОСОБА_3 про самовідвід у справі №160/9241/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено. Відведено суддю Голобутовського Р.З. від розгляду адміністративної справи №160/9241/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення.
Матеріали адміністративної справи №160/9241/24 передано для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі розпорядження В.о. керівника апарату суду від 27.05.2024 №308д проведено повторний автоматизований розподілу судової справи між суддями.
За результатами перерозподілу вказана адміністративна справа передана на розгляд судді Вроні О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 03.06.2024 прийнято до свого провадження адміністративну справу №160/9241/24 та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 18.06.2024 року о 11.00 год.
Через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.
Позивач підтримує свої позовні вимоги і зазначає, що акцентувала увагу у позові на тому, що Наказ № 740/5 від 19.03.2024 року очевидно протирічить (в частині трактування Мін`юстом порядку перевірки державними реєстраторами наявності факту застосування санкції у вигляді блокування активів, що передбачена пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про санкції») тим роз`ясненням, які Міністерство юстиції України наводило з даного питання в своїх офіційних листах раніше. Так, як вбачається з Акту камеральної перевірки позивача від 19.03.2024 року, - Міністерство юстиції України дійшло висновку, що державний реєстратор при вчиненні реєстраційної дії мав перевіряти наявність застосованих санкцій у вигляді блокування активів не тільки щодо безпосереднього учасника правочину (ТОВ ЮНІГРАН» та ТОВ «ЮНІГРАН-СЕРВІС»), не тільки щодо їх учасників, але й щодо їхнього кінцевого бенефіціарного власника.
Відповідачем не надано пояснень, з яких юридичних причин державний реєстратор ОСОБА_1 при проведенні реєстраційних дій, описаних в Акті камеральної перевірки від 19.03.2024 року, не мала керуватись роз`ясненнями Міністерства юстиції України, що були розіслані всім міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України з метою доведення до відома всіх суб`єктів державної реєстрації.
В судовому засіданні 18.06.2024 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.
Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 є приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і здійснює приватну нотаріальну діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №4308 від 19.04.2002.
ОСОБА_1 як нотаріус на підставі п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» має статус державного реєстратора речових прав на нерухоме майно.
На підставі наказу Міністерства юстиції України №647/7 від 28.02.2024 комісією утвореною для проведення камеральної перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведено перевірку дотримання вимог законодавства щодо проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі прав державним реєстратором -приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.
19.03.2024 за №1446/19.1.4/24 складено акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у відношенні державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.
Актом встановлено, що в діях позивача при державній реєстрації прав щодо суб`єкта права -ТОВ «МАРТЕН ЛОКС» були встановлені наступні порушення:
-порушення вимог статей 3, 10, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон №1952), п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (Порядок №1172), у зв`язку з проведенням державної реєстрації переходу прав власності -повного відчуження прав власності на об`єкти нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІГРАН», кінцевим бенефіціарним власником якого є Елена Калпа (дата народження 17.11.1979, країна громадянства - Сполучене Королівство), до якої застосовано вид обмежувального заходу у вигляді блокування активів відповідно до Закону «Про санкції»;
-порушення вимог статей 3, 10, 18, 24 Закону №1952, п. 12 Порядку №1127, у зв`язку з проведенням державної реєстрації переходу прав власності - повного відчуження прав власності на об`єкти нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІГРАН-СЕРВІС», кінцевим бенефіціарним власником якого є Елена Калпа (дата народження 17.11.1979, країна громадянства -Сполучене Королівство, до якої застосовано вид обмежувального заходу у вигляді блокування активів відповідно до Закону України «Про санкції».
На підставі вказаного акту Міністерством юстиції України прийнято наказ «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1», яким наказано анулювати державному реєстратору -приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Рябикіній Аллі Анатоліївні доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Позивач вважає вказаний наказ протиправним, прийнятим при неправильному трактуванні норм чинного законодавства, внаслідок чого було порушено принцип правової визначеності та застосовано до позивача відповідальність за вчинення тих дій, які не порушують норми чинного законодавства.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України від 01.07.2004 №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень» (Закон №1952-ІV).
За визначенням у п. 1 ч.1 ст. 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В ч. 1 ст. 7 Закону №1952-ІV наведені повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав. Міністерство юстиції України, зокрема, здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом (п. 5).
Частинами 1, 2 ст. 37-1 Закону №1952-ІV встановлено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.
За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.
Відповідно до ч. 4 ст. 37-1 Закону №1952-ІV порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 затверджено Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Порядок № 990).
Порядок визначає процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації (п. 1).
За підп.4 п. 4 Порядку №990, контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації.
Пунктом 9 Порядку №990 встановлено, що камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до пунктів 10,12 Порядку № 990 у рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки. Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту (далі - комісія).
Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки.
У разі відсутності на його офіційному веб-сайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.
Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту.
Пунктом 13-1 Порядку № 990 передбачено, що результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії. У разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до п. 14 Порядку № 990 за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.
При цьому, п. 13 Порядку №990 передбачено, що під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.
Проте, за відсутності зазначення конкретної підстави для перевірки реєстраційних дій, відомостей про виявлені відповідачем в результаті первісного моніторингу Державного реєстру прав порушення, позивач фактично була позбавлена надати обґрунтовані додаткові пояснення на спростування попередніх висновків Мін`юсту щодо допущених позивачем порушень.
Тобто, відповідачем було порушено встановлену процедуру проведення камеральної перевірки, оскільки комісією , яка її проводила не вимагалось від позивача надати пояснення по суті виявлених порушень, що могло б сприяти вирішенню та/чи усуненню виявлених проблем при вчиненні нею реєстраційних дій. Прийнятий за результатами такої перевірки оскаржуваний наказ, підлягає скасуванню.
Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у постанові від 24.09.2020 у справі №426709/18.
За вимогами абз. 8 п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, зокрема, встановлює наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав.
При проведенні державної реєстрації переходу прав власності на об`єкти нерухомого майна від ТОВ «ЮНІГРАН» до ТОВ «МАРТЕН ЛОКС» і при проведенні державної реєстрації переходу прав власності на об`єкти нерухомого майна від ТОВ «ЮНІГРАН-СЕРВІС» до ТОВ «ЕНКРОС», позивачем на виконання абз. 8 п. 1 ч. 3 ст. 10 і п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-ІV було зроблено запити щодо учасників правочину, в тому числі і до Реєстру санкційних компаній РНБО.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 29 січня 2024 року "Про затвердження Положення про Державний реєстр санкцій", введеним в дію Указом Президента України від 29 січня 2024 року №36/2024 затверджено Положення про Державний реєстр санкцій.

Як вбачається з отриманих позивачем витягів з Реєстру санкційних компаній РНБО від 24.01.2024 і від 25.01.2024 у них відсутні відомості щодо перебування ТОВ «ЮНІГРАН» () під санкціями РНБО. Аналогічний витяг був отриманий 01.02.2024 і щодо ТОВ «ЮНІГРАН-СЕРВІС» ().

Таким чином, позивач дотримався процедури щодо виявлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав відповідно до абз. 8 п. 1 ч. 3 ст.10 Закону №1952-ІV .

Про правомірність дій позивача під час проведення реєстраційних дій свідчать і офіційні листи Міністерства юстиції України №23983/8.4.3/32-22 від 28.02.2022 і №44803/8.4.3/32-22 від 09.06.2022, якими обов`язки державних реєстраторів при перевірці застосування санкції, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про санкції» у вигляді блокування активів таким чином: «Під час розгляду документів державний реєстратор має перевірити факт застосування санкції, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», до юридичної особи, щодо якої надійшли документи для проведення державної реєстрації, а також щодо фізичних та юридичних осіб, що виступають засновниками (учасниками) такої юридичної особи».

З вказаного офіційного роз`яснення вбачається відсутність жодних вимог щодо обов`язку державного реєстратора перевіряти наявність факту застосування санкції у вигляді блокування активів щодо кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи.

Разом з тим, в акті камеральної перевірки від 19.03.2024 Міністерство юстиції України дійшло висновку, який суперечить його ж роз`ясненням. А саме, Міністерство юстиції України вказало, що державний реєстратор при вчиненні реєстраційної дії мав перевірити наявність застосованих санкцій у вигляді блокування активів не тільки щодо безпосереднього учасника правочину ТОВ «ЮНІГРАН» і ТОВ «ЮНІГРАН-СЕРВІС», щодо їх учасників, але й щодо кінцевого бенефіціарного власника.

У зв`язку з непроведеною позивачем перевіркою на предмет застосування санкцій щодо кінцевого бенефіціарного власника вказаних підприємств, відповідачем було анульовано доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як вид відповідальності за допущене порушення.

Вказане свідчить про допущення Міністерством юстиції України самовільного розширення змісту норм абз. 8 п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-ІV, довільного їх трактування і суперечить його ж роз`ясненням щодо трактування вказаних норм.

Крім того, відповідачем не враховано, що рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким було застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ЮНІГРАН» і ТОВ «ЮНІГРАН-СЕРВІС» Елени Калпи містить п. 2, яким вирішено: Застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до:

1) фізичних осіб згідно з додатком 1;

2) юридичних осіб згідно з додатком 2.

Дослідивши додаток 2 з переліком юридичних осіб, до яких застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) судом встановлено, що він не містить відомостей щодо накладення таких санкцій на ТОВ «ЮНІГРАН» і ТОВ «ЮНІГРАН-СЕРВІС» або на їх учасників (засновників).

Реєстраційні дії позивача з державної реєстрації переходу прав власності на майно вказаних підприємств до покупців, не були пов`язані зі зміною статутного капіталу підприємств і не могли бути кваліфіковані як такі, що будь-яким чином втручаються в права розпорядження активами (корпоративними правами) кінцевого бенефіціарного власника цих підприємств, який не є їх прямим учасником.

Суд також погоджується із зауваженням позивача, що на виконання п. 14 Порядку №990 при винесенні оскаржуваного наказу Мінюстом не було дотримано вимоги щодо належної мотивації свого рішення в частині застосування до позивача такого виду відповідальності як анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який впливає на професійну діяльність позивача.

Спірний наказ не містить відомостей щодо негативних наслідків, виявлених відповідачем під час камеральної перевірки порушень позивача, зокрема приписів про скасування спірних реєстраційних дій внаслідок виявлених, як вважає відповідач, порушень зі сторони державного реєстратора; не містить фактів вчинення позивачем повторних порушень у сфері державної реєстрації, що могло б свідчити про їх системний характер та не містить обґрунтування застосування до позивача саме такого виду відповідальності як анулювання доступу до Державного реєстру прав.

За правовими висновками Верховного суду в постанові від 15.08.2023 у справі №640/16809/20:

«Визначаючи вид стягнення, відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному наказі про застосування заходу стягнення…

Таким чином, у разі виявлення порушень законодавства у сфері державної реєстрації відповідач розглядає питання відповідальності суб`єкта у сфері державної реєстрації та приймає рішення про застосування санкцій. При застосуванні санкцій відповідач повинен дотримуватися принципів недискримінації та пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

В свою чергу, обов`язковість дотримання принципу пропорційності зумовлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, при визначенні розміру санкції, обґрунтовувати в своєму рішенні ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та його небезпечність.

Водночас, в оскаржуваному наказі немає відомостей про те, що відповідач здійснив дослідження чи перевірку фактів, викладених за результатами проведення камеральної перевірки позивача. Відповідач в оскаржуваному наказі зазначив норми, які було порушено позивачем, втім останній не містить відомостей про негативні наслідки цих порушень, зокрема, про порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, а також мотивів застосування до державного реєстратора саме такої санкції як анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що в оскаржуваному наказі не наведено фактів вчинення позивачем неодноразових порушень у сфері державної реєстрації прав та не надано доказів, що такі факти досліджувались при прийнятті оскаржуваного рішення про анулювання доступу до Державного реєстру.

Таким чином, відповідач не встановив неодноразових порушень позивачем у сфері державної реєстрації прав, що стало підставою для прийняття невмотивованого рішення в частинні анулювання доступу до Державного реєстру, а тому застосоване відповідачем до позивача стягнення не відповідає принципу обґрунтованості та пропорційності».

У постанові від 02.08.2023 у справі №320/7192/22 Верховний Суд вказав, що за відсутності у матеріалах справи даних, що свідчать про наявність раніше скасованих Мінюстом інших рішень, прийнятих цим нотаріусом, є всі підстави вважати, що відповідні дії нотаріуса, як державного реєстратора, не мають системного характеру, що свідчило б про високий ризик повторення аналогічних незаконних дій в майбутньому. Тому обставин, за яких Міністерство юстиції України анулювало приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та враховуючи, що ця реєстрація була разовою, дають Верховному Суду підстави для висновку, що це є крайнім (непропорційним) заходом застосованим до позивача.

Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за звернення до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №58087883-1 від 15.04.2024.

Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст.243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1" №740/5 від 19.03.2024.

Зобов`язати Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд.13, м. Київ, 01001, ) відновити становище, що існувало до видачі Наказу №740/5 від 19.03.2024, шляхом поновлення (розблокування) доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25.06.2024.

Суддя О.В. Врона