Справа № 690/79/24
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 690/79/24 Суддя (судді) першої інстанції: Здоровила В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Єгорової Н.М.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Ватутінського міського суду Черкаської області з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що стверджується даними з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця (а.с.27-29).

Головним державним інспектором відділу правових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Березовською Л.П. було проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2022 року щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного, іншого законодавства та правильності обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2022 року, за результатами якої був складений акт документальної планової виїзної перевірки від 24.11.2023 року №12019/23-00-24-04- 01/.

19.01.2024 року головним державним інспектором відділу правових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Березовською Л.П. при проведенні документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2022 року щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного, іншого законодавства та правильності обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2022 року був складений протокол про адміністративне правопорушення №37/23-00-24-04-01 (а.с.21-22).

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку (відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП), що призвело до заниження зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 213 850,73 грн., в т.ч. за 2019 рік у сумі 6 783,22 грн., за 2020 рік - 5 675,68 грн., за 2021 рік - 30 662,89 грн., за 2022 рік - 170 728,94 грн.; військового збору - 17 821,36 грн., в т.ч. за 2019 рік у сумі 565,27 грн., за 2020 рік - 472,97 грн., за 2021 рік - 2 555,24 грн., за 2020 рік - 14 227,88 грн., чим порушено п. 177.1, п. 177.2 та пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177, п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідних положень» ПКУ, згідно акта документальної планової виїзної перевірки від 24.11.2023 року №12019/23-00-24-04-01/.

В.о. начальника ГУ ДПС у Черкаській області Т. Харьковською на підставі протоколу від 19.01.2024 року №37/23-00-24-04-01 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №45/23-00-24-04-01 від 23.01.2024 року (а.с.23-24), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 510,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 164-1 КУпАП.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку (відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164-1 КУпАП), що призвело до заниження зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 213 850,73 грн., в т.ч. за 2019 рік у сумі 6 783,22 грн., за 2020 рік - 5 675,68 грн., за 2021 рік - 30 662,89 грн., за 2022 рік - 170 728,94 грн.; військового збору - 17 821,36 грн., в т.ч. за 2019 рік у сумі 565,27 грн., за 2020 рік - 472,97 грн., за 2021 рік - 2 555,24 грн., за 2020 рік - 14 227,88 грн., чим порушено п. 177.1, п. 177.2 та пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177, п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідних положень» ПКУ, згідно акта документальної планової виїзної перевірки від 24.11.2023 року №12019/23-00-24-04-01/.

Позивач, не погоджуючись із оскаржуваною постановою, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до вимог глави 19 КУпАП протокол складається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Присутність особи при складанні протоколу є обов`язковою.

КУпАП не передбачає можливість складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Подальше надіслання копії протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може слугувати підставою для складання протоколу у відсутності цієї особи.

Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право надати пояснення та викласти свої зауваження щодо змісту протоколу, або викласти мотиви свого відмовлення від підписання, які додаються до протоколу.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, має бути ознайомлена з її правами і обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, про що зазначається у протоколі.

Однак всупереч усіх вищезазначених норм протокол про адміністративне правопорушення №37/23-00-24-04-01 від 19.01.2024 року складено головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Черкаській області Березовською Л.П. у відсутності ОСОБА_1 , без ознайомлення з її правами та обов`язками, без можливості надати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, чим грубо порушено її право на захист.

Зазначене доводиться як відсутністю підписів особи, яка притягається до відповідальності у відповідних графах протоколу, так і відсутністю відмітки про те, що особа відмовилась від підписання протоколу.

Крім того, про існування зазначеного протоколу ОСОБА_1 не було відомо.

Усе вищевикладене створило перешкоди ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, реалізувати передбачені законодавством права при розгляді щодо неї справи про адміністративне правопорушення (надавати пояснення і зауваження до протоколу, подавати докази, в тому числі й ті, які підтверджують обставини, що пом`якшують відповідальність, заявляти клопотання тощо).

Внаслідок цього справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянута відповідачем з порушенням визначеної КУпАП процедури, не на підставі всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та їх дослідження у сукупності, зокрема, без врахування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Правова позиція Верховного Суду щодо наявності підстав для скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення у разі складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, викладена у постанові Верхового Суду від 12.05.2020 року по справі №490/236/16-а.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 164-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Отже, за наявності чітко передбаченої п. 7 ст. 247 КУпАП підстави для закриття справи, в.о. начальника ГУ ДПС у Черкаській області Т.Харьковська протиправно винесла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП у вигляді штрафу розміром 510,00 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 року у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 року у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» ЄСПЛ в своєму рішенні від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

В рекомендації №R (91) 1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім того, відповідно до п. 1, 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а також закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи необхідно виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, оскільки належних та допустимих доказів щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправною та скасування постанови ГУ ДПС у Черкаській області про накладення адміністративного стягнення №45/23-00-24-04-01 від 23.01.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 510,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, та закриття провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-1 КУпАП.

Так, згідно із ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головне управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Єгорова Н.М.

Чаку Є.В.