Справа № 160/32584/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/32584/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 р. (суддя: Неклеса О.М) в адміністративній справі №160/32584/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника адвоката Смаль О.П. звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №20 від 03 квітня 2023 р. щодо відмови йому в призначенні пенсії;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 20 від 14 квітня 2023 р. щодо відмови йому в призначенні пенсії;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській, Дніпропетровській та Волинській областях щодо не зарахування до його страхового стажу періоду навчання в СПТУ № 11 м. Рубіжне - 2 роки 10 місяців 18 днів, роботи в Рубежанському БУ трест Рубежанськхімбуд - 1 рік 9 місяців 28 днів, в ТОВ Люкс - 7 років, вислуги років на військовій службі із застосуванням пільгового підрахунку учасника бойових дій - 16 років 4 місяці та періоду підприємницької діяльності 15 років 4 місяці 12 днів;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути його заяву від 06 квітня 2023 р. про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням страхового стажу роботи для призначення і нарахування пенсії 49 років починаючи з 13 серпня 2022 р.;

стягнути з відповідачів солідарно судові витрати у розмірі 30 000,00 грн.

В обгрунтування позову зазначив про порушення його права на призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовними вимогами, відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 у справі №160/32584/23 та визначено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024р. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №20 від 03 квітня 2023 р., та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 20 від 14 квітня 2023 р. щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 квітня 2023 р. про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу роботи, враховуючи висновки суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

У поданій представником ОСОБА_1 адвокатом Смаль О.П. апеляційній скарзі вказано про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Також вказано про необхідність стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати в розмірі 50 000,00 грн.

Скаргу обґрунтовано тим, що судом не забезпечено ефективний судовий захист прав позивача, а саме - не зобов`язано відповідачів зарахувати до його страхового стажу періоди навчання в СПТУ № 11 м. Рубіжне - 2 роки 10 місяців 18 днів, роботи в Рубежанському БУ трест Рубежанськхімбуд - 1 рік 9 місяців 28 днів та в ТОВ "Люкс" - 7 років, період здійснення ним підприємницької діяльності та період проходження військової служби у пільговому визначенні. Також вказано про безпідставне зменшення судом суми належних ОСОБА_1 до відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і

обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №20 від 03 квітня 2023 р. та №20 від 14 квітня 2023 р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу та документів про участь у бойових діях.

Не погодившись з даними рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що невірність та неповнота записів в трудовій книжці позивача, не може бути підставою для неврахування йому періодів його роботи та навчання до стажу для призначення пенсії. Також зазначив, що право позивача на врахування до стажу для призначення пенсії періоду здійснення підприємницької діяльності, не може залежати від відсутності можливості здійснити перевірку відповідних відомостей, що знаходяться на непідконтрольній Україні території та в зв`язку з цим втрачені. Крім того наголосив про протиправність не зарахування до стажу позивача періоду проходження ним військової служби в особливий період на пільгових умовах, за умови підтвердження такого періоду відповідними довідками, виходячи з обставини відсутності в його посвідченні учасника бойових дій посилання на пункт та статтю Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абз. 6 і 7 п. 1 ст. 10 зазначеного Закону, а також абз. 8 п. 1 ст. 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Позивач просив суд першої інстанції, зокрема, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській, Дніпропетровській та Волинській областях щодо не зарахування до його страхового стажу періодів навчання в СПТУ № 11 м. Рубіжне - 2 роки 10 місяців 18 днів, роботи в Рубежанському БУ трест Рубежанськхімбуд - 1 рік 9 місяців 28 днів, в ТОВ "Люкс" - 7 років, вислуги років на військовій службі із застосуванням пільгового підрахунку учасника бойових дій - 16 років 4 місяці та періоду підприємницької діяльності - 15 років 4 місяці 12 днів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області питання зарахування позивачу до стажу вищезазначених періодів та питання призначення йому пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не вирішувало, відповідні рішення не виносило, а лише надавало відповіді у формі листів на його звернення.

Стосовно розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області питання призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то суд першої інстанції зазначив, що невірність та неповнота записів в трудовій книжці, не може бути підставою для неврахування особі періодів до стажу для призначення пенсії. Також зазначив, що право на пенсійне забезпечення не може залежати від відсутності можливості здійснити перевірку відомостей стосовно здійснення позивачем підприємницької діяльності, що знаходяться на непідконтрольній Україні території. Крім того вказав про безпідставність не зарахування відповідачами до стажу позивача на пільгових умовах періоду проходження ним військової служби в особливий період, за умови підтвердження такого періоду відповідними довідками. Протиправними визнав і доводи відповідачів як на підставу для відмови у врахуванні позивачу періоду проходження військової служби до стажу у пільговому обрахунку, відсутність в його посвідченні учасника бойових дій посилання на пункт та статтю Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Судом першої інстанції вірно вказано, що суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про достатність в особи відповідного стажу та наявності усіх умов для призначення пенсії, тому зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з урахуванням викладених ним висновків, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 квітня 2023 р. про призначення йому пенсії на пільгових умовах згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо незгоди з приводу розподілу судом витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити.

Частиною 1 статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1,3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 цього ж Кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Дана справа є справою незначної складності, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. З урахуванням даних обставин та обсягу проведених представником позивача адвокатом Смаль О.П. робіт, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визначення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в загальному розмірі 6 000,00 грн., по 3 000,00 грн. з кожного.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 р. в адміністративній справі №160/32584/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 червня 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник