Справа № 160/9467/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2024 рокуСправа №160/9467/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 2-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1- Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу, який дає право на пенсію за віком ОСОБА_1 періоди роботи з 20.04.1979 по 28.12.1979 р., згідно трудової книжки НОМЕР_1 та період отримання допомоги по безробіттю з 20.01.2003 по 14.01.2004 р., згідно трудової книжки НОМЕР_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його трудова книжка містить всі необхідні записи щодо спірних періодів роботи, а недоліки її заповнення виключають провину особи, що звернулась із заявою про призначення пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі №160/9467/24. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
23.04.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Відповідач-1 не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України.
Посилаючись на положення ст. 24 Закону №1058 відповідач-1 зазначає, що розрахунок загального страхового стажу визначається сумарно згідно записів у трудовій книжці (інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами) з періодами роботи до 01.01.2004 та даних персоніфікованого обліку після 01.01.2004.
Пунктом 2.5 постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (Положення №22-1) про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.
Прийняття рішення про призначення пенсії є дискреційним повноваженням органів Пенсійного фонду України. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
30.05.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії пенсійної справи позивача.
Відповідач-2 відзив на позовну заяву не надав.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся 26.02.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.03.2024 №06 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

В рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж відповідно до ст. 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років.

У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першої цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2024 по 31.12.2024 від 21 до 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 01.01.2019 року, страхового стражу передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 01.01.2026 по 31.12.2026 від 15 до 23 років.

Вік заявника 63 роки 0 місяців 19 днів.

Страховий стаж особи становить 19 років 08 місяців 01 день.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 20.04.1979 по 28.12.1979 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1979, оскільки запис про звільнення завірено печаткою, на якій неможливо ідентифікувати підприємство;

Період отримання допомоги по безробіттю з 20.01.2003 по 14.01.2004, згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 20.03.1983, оскільки дата наказу про припинення виплати від 20.01.20223 не відповідає даті припинення 14.01.2004.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 21 рік.

Позивач не погодившись з рішенням, звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,

що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Частиною 1 ст. 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( Закон №1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (п. 1).

Згідно частин 1, 2 ст. 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV .

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162.

Пунктом 1.1. визначено, що Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні -у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Записи виконуються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; "05.01.1984".

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Щодо спірних періодів роботи позивача з 20.04.1979 по 28.12.1979 і з 20.01.2003 по 14.01.2004.

Відповідно до записів копії трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1979

ОСОБА_1 20.04.1979 був прийнятий ГПТУ-139 на період виробничої практики електромонтером-лінійником з монтажу повітряних ліній високої напруги і контактної мережі 2 розряду відповідно до наказу №38 від 20.04.1979;

20.07.1979 по закінченню виробничої практики присвоєна кваліфікація електромонтер-лінійник з монтажу повітряних ліній високої напруги і контактної мережі 3 розряду відповідно до наказу №76 від 20.07.1979;

28.12.1979 звільнений за п. 4 ст. 33 КЗпП РСФСР.

Вказані записи трудової книжки не містять виправлень, підчищень або описок.

Виявлені відповідачем недоліки в заповненні трудової книжки позивача не є такими, що виключають можливість зарахування означених вище періодів роботи до страхового стажу позивача.

При цьому відповідач-2 не ставить під сумнів достовірність записів, внесених до трудової книжки позивача, а вказує на завірення запису про звільнення печаткою, на якій неможливо ідентифікувати підприємство.

Суд також зазначає, що розділ д) «Заповнення трудової книжки при звільненні» Інструкції №162 не містив вимоги завіряння запису печаткою підприємства.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 вказується, на підставі чого внесено запис - наказ (розпорядження), його дату та номер (п.2.26).

З пливом часу печатка могла втрати чіткість, що не залежить ні від позивача, ні від адміністрації підприємства.

Відповідно до п.8.1 Інструкції №162 контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється у порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців"

За п. 18 Постанови №656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За записами копії трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 20.03.1983:

20.01.2003 ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги згідно п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідно до наказу №311 від 20.01.2003;

14.01.2004 закінчено виплату допомоги згідно ст. 31 Закону України відповідно до наказу №311 від 20.01.2003.

Щодо недоліків заповнення цієї трудової книжки позивача суд зазначає наступне.

21.04.1975 прийнято постанову №310 Ради Міністрів СРСР «Про трудові книжки колгоспників» (Постанова №310).

Пунктом 2 Постанови №310 » визначено, що трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Пунктом 13 Постанови №310 передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Цілком очевидно, що при записі про закінчення виплати допомоги позивачу посадовою особою помилково продубльовано посилання на здійснення запису відповідно до наказу №311 від 20.01.2003, який був підставою для початку виплати допомоги.

З наведених вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за неналежне заповнення трудової книжки.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 вказав, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а викладено правову позицію, за якою працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, недоліки трудової книжки, відповідальність за заповнення якої покладено на керівника підприємства, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є протиправним і підлягає скасуванню, а спірні періоди зарахуванню до загального страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що оскільки права позивача порушені саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а не діями Управління Пенсійного фонду, то належним способом захисту є визнання протиправним і скасування спірного рішення.

При цьому, обов`язок зобов`язати зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи і період отримання допомоги по безробіттю слід покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не розглядало заяву позивача про призначення пенсії та не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Стягненню підлягає за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 на користь позивача, сплачений ним судовий збір в сумі 605,50 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 04.04.2024.

Керуючись ст.ст.139,242-246,255,262,295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до 1- Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, Одеська область, 65107, ), 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.03.2024 р. № 06 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65107, ) зарахувати до загального страхового стажу, який дає право на пенсію за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) періоди роботи з 20.04.1979 по 28.12.1979 р., згідно трудової книжки НОМЕР_1 та період отримання допомоги по безробіттю з 20.01.2003 по 14.01.2004 р., згідно трудової книжки НОМЕР_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона