Справа № 140/5870/24
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/5870/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09 травня 2024 року №97 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 з 3 травня 2024 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ( з урахуванням виплачених сум) в розмірі пенсії за віком , з урахуванням положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», врахувавши періоди роботи з 01 січня 2020 ро 19 квітня 2024 року у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та заробітну плату за цей період роботи при обчисленні розміру пенсії.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності з 05.03.2024 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19 квітня 2024 року позивача було звільнено з роботи, а 22 квітня 2024 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням з роботи, та призначено пенсію по інвалідності.

Після цього перерахунку позивачу стало відомо, що до пільгового підземного стажу за Списком 1 йому не зараховано період роботи з 01.01.2020 по 19.04.2024 р. у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

03 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про перерахунок стажу та пенсії, у якій просив зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.01.2020 по 19.04.2024 року, та виплачувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VI.

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Тернопільській області та прийнято рішення №97 від 09.05.2024 року про відмову у проведенні перерахунку на підставі заяви позивача від 03.05.2024 року.

Свою відмову відповідач мотивує тим, що за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості про нараховану заробітну плату заявника з січня 2020 року по березень 2024 року у відокремленому підрозділі Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля». Про те відомості про сплату страхових внесків за вищезазначений період роботи відсутні, що не дає підстав для проведення перерахунку пенсії.

Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними, оскільки за спірні періоди роботи із його заробітної плати утримувались суми страхових внесків, у трудовій книжці містяться усі необхідні записи, які містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, а тому відповідач неправомірно не зараховує до пільгового підземного стажу зазначені періоди трудової діяльності.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) вбачається нарахування йому заробітної плати за періоди роботи з січня 2020 по квітень 2024 у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», а довідкою про доходи від 15.05.2024 №455/9.3/01-19 (ВП шахта «Бужанська») підтверджується нарахування йому заробітної плати та ЄСВ в період з січня 2020 року по квітень 2020 року.

Оскільки роботодавець сплатив за нього, як застраховану особу страхові внески в розмірі, що перевищує мінімальний розмір страхового внеску, за період з 1 січня 2020 року по 19 квітня 2024 року, то вказаний період повинен бути зарахований до страхового і пільгового стажу для обчислення пенсії. Не зарахування до стажу всіх періодів, за які фактично сплачено страхові внески, є неправомірним та порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Відтак, у відповідача були відсутні підстави не враховувати періоди роботи з 01.01.2020 по 19.04.2024 (4 роки 3 місяці 19 днів) у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» при обрахунку розміру пенсії.

Таким чином, вважає, що з врахуванням періоду з 01.01.2020 по 19.04.2024 року його страховий стаж становить не 15 років 11 місяців 25 днів, як вказує відповідач, а 20 років 3 місяці 14 днів. Додатковий стаж за Список 1 має становити 20 років. Отже, його повний страховий стаж становить понад 35 років, із яких пільговий стаж за Списком 1 також становить понад 15 років.

З врахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а також зазначено, що судовий розгляд справи необхідно проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві від 20.06.2024 ГУ ПФУ в Тернопільській області вважає позовні вимоги позивача безпідставним та таким, що не підлягають задоволенню, оскільки страховий стаж з урахуванням кратності позивача становить 30 років 11 місяців 25 днів (в т. ч. додаткові роки за списком №1 15р 00м 00 дн), підстав для проведення перерахунку немає.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності з 05.03.2024 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19 квітня 2024 року позивача було звільнено з роботи, а 22 квітня 2024 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням з роботи, та призначено пенсію по інвалідності.

Після цього перерахунку позивачу стало відомо, що до пільгового підземного стажу за Списком 1 йому не зараховано період роботи з 01.01.2020 по 19.04.2024 р. у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

03 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про перерахунок стажу та пенсії, у якій просив зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.01.2020 по 19.04.2024 року, та виплачувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VI.

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Тернопільській області та прийнято рішення №97 від 09.05.2024 року про відмову у проведенні перерахунку на підставі заяви позивача від 03.05.2024 року.

Свою відмову відповідач мотивує тим, що за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості про нараховану заробітну плату заявника з січня 2020 року по березень 2024 року у відокремленому підрозділі Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля». Про те відомості про сплату страхових внесків за вищезазначений період роботи відсутні, що не дає підстав для проведення перерахунку пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 33 Закону № 1058-1V пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Як передбачено абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Отже, право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком мають, зокрема, непрацюючі чоловіки, яким встановлено III групу інвалідності і страховий стаж яких становить 35 років.

Абзацом третім частини першої статті 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, зміст наведених положень законодавства у сфері пенсійного забезпечення дає підстави для висновку, що розмір пенсії шахтарів напряму залежить від страхового та пільгового стажу на підземних роботах.

Згідно із преамбулою Закону №1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, суд зазначає, що необхідно врахувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/ 16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством- страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу для перерахунку пенсії періоду роботи позивача роботи з 01 січня 2020 ро 19 квітня 2024 року у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

Згідно з статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З копій трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 та довідки про доходи №455/9.3/01-19 від 15.05.2024, вбачається, що на заробітну плату позивача нараховано та сплачено страхові внески, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд задовольняє позовну вимогу щодо перерахунку пенсії з 03.05.2024 року.

При цьому суд зобов`язує відповідача зарахувати позивачу до страхоового та пільгового страхового стажу періодів роботи з 01 січня 2020 ро 19 квітня 2024 року у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1211,20 грн., що підтверджуються квитанцією від 30.05.2024 (а. с. 8).

Таким чином, беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, а також враховуючи вимоги статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09 травня 2024 року №97 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 з 3 травня 2024 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ( з урахуванням виплачених сум) в розмірі пенсії за віком , з урахуванням положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», врахувавши періоди роботи з 01 січня 2020 ро 19 квітня 2024 року у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та заробітну плату за цей період роботи при обчисленні розміру пенсії.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09 травня 2024 року №97 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 з 3 травня 2024 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ( з урахуванням виплачених сум) в розмірі пенсії за віком, з урахуванням положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», врахувавши періоди роботи з 01 січня 2020 ро 19 квітня 2024 року у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та заробітну плату за цей період роботи при обчисленні розміру пенсії.

Стягнути з Головного управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, ).

Суддя В.Д. Ковальчук