Справа № 420/23608/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/23608/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Турецької І.О. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2023 року (суддя Тарасишина О.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 02.11.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

7 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до в/чА1420, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.07.2018 року включно;

- зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 22315,75 грн. за період з 01.03.2018 року по 31.07.2018 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.07.2018 року включно.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.07.2018 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись з вищезазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, і якій, посилаючись на усталену судову практику Верховного Суду у тотожних спорах щодо необхідності визначення судом у рішенні суми індексації грошового забезпечення, просить змінити рішення суду першої інстанції, виклавши абзац третій резолютивної частини у наступній редакції: "Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць у загальній сумі 22315 гривень 75 копійок за період з 01.03.2018 року по 31.07.2018 року включно відповідно до норм абзаців 4. 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078".

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 08.06.2015 року по 31.07.2018 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021, якою змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 у справі №420/5831/20, зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.

03.03.2021 військовою частиною виплачено на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосування базового місяця січень 2016 року у сумі 4435,66 грн. із одночасним утриманням військового збору 1,5%, що підтверджується платіжним доручення відповідача.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 року по справі №420/16507/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2023, зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.07.2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463 гривні 15 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, визнані передчасними.

18.08.2023 військовою частиною було виплачено індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року у сумі 80203,29 грн.

Вважаючи, що з 01.03.2018 по 31.07.2018 включно ОСОБА_1 має право на отримання індексації-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 22315,75 грн. відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.07.2018 та зобов`язуючи військову частину нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення за вказаний період відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум, суд першої інстанції виходив з того, що виплата щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4463,18 грн. належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суперечать висновками Верховного Суду про нарахування й виплату індексації (індексації-різниці) грошового забезпечення у конкретних, розрахованих, сумах.

Так, Верховний Суд у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 6 липня 2023 року у справі №560/6684/22, від 15 серпня 2023 року у справі №400/3784/22, підкреслював, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих ним сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право, та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.

Наведена позиція Верховного Суду ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, оскільки суди попередніх інстанцій в ухвалених рішеннях не розрахували та не визначили конкретних сум індексації грошового забезпечення, які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити позивачу, не перевірили розраховану позивачем суму індексації.

Отже обчислення суми індексації не відноситься до виключної компетенції відповідача і тому суд може визначати конкретну суму індексації.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078), передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абз. 2 п. 1-1, абз. 6 п. 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз. 2, 5 п. 4 Порядку №1078).

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що у даній справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 1 березня 2018 року не є спірними.

Щодо "фіксованої" суми індексації, то у цій категорії справ Верховний Суд, внаслідок системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078, дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання "індексації-різниці", а якщо так, то у якій сумі.

Для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Згідно картки особового рахунку військовослужбовця (а.с. 27), грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року за основною посадою, які мають постійний характер, складало:

Посадовий оклад - 760,00 грн.

Оклад за військовим званням - 60,00 грн.

Надбавка за вислугу років - 164,00 грн.

Надбавка за виконання особливо важливих завдань - 492 грн.

Премія - 1324,57 грн.

Разом: 2800,57 грн.

Колегія суддів не може погодитися з доводами позивача в частині того, що розмір його грошового забезпечення у лютому 2018 року складав 8844,11 грн., оскільки при його обчисленні було вирахувано розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, отримане не лише за основною посадою, а й за тимчасове виконання обов`язків за вищою посадою (посадовий оклад - 57,86 грн., підбавка за вислугу років 11,57 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань - 34,71 грн., премія 2622,86 грн.).

Грошове забезпечення позивача за березень 2018 року становило:

Посадовий оклад - 3260,00 грн.

Оклад за військовим званням - 950,00 грн.

Надбавка за вислугу років - 1263,00 грн.

Надбавка за виконання особливо важливих завдань - 738,86 грн.

Премія - 2497,16 грн.

Разом: 8709,02 грн.

Отже, грошовий дохід позивача збільшився на 5908,45 грн.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме:

1762,00 грн. х 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, у даному випадку: 4463,15 грн. 5908,45 грн. = - 1445,30 грн.

Враховуючи, що сума індексації з березня 2018 року не перевищує суму зростання грошового доходу у вигляді оплати праці (грошового забезпечення) позивача, його позовні вимоги про зобов`язання військової частини нарахувати та виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення є безпідставними.

Таким чином доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та неврахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Водночас судом апеляційної інстанції не встановлено в оскаржуваних діях відповідача порушення прав позивача.

Відповідно до норм статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, колегія судді дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.О.Турецька

Суддя Ю.В.Осіпов