Справа № 440/17631/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/17631/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ України в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі - ГУПФ України в Тернопільській області), у якому просив:

визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності;

зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області та ГУПФ України в Тернопільській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 25.10.2022 пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно висновку експерта судової економічної експертизи від 09.10.2023 №3 у розмірі 32470,86 грн щомісячно з урахуванням виплачених сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що за заявою позивача йому призначено пенсію по інвалідності, яка у подальшому безпідставно зменшена пенсійним органом через незаконне неврахування довідок, виданих МКП "Правознавець" та Спільним підприємством "Оборонсоюз", що надавалися позивачем до пенсійного органу. За адвокатським запитом представника позивача судовим експертом з економічних питань Ліхтіною Л.Р. складений висновок експерта судової економічної експертизи від 09.10.2023 №3, у якому експертом розраховано можливий розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , однак пенсійним органом надані позивачем документи не враховані, внаслідок чого обчислений розмір пенсії не відповідає дійсності.

2. Позиція відповідачів.

ГУПФ України в Полтавській області у відзиві на позов наполягало на відмові у задоволенні позовних вимог /а.с. 81-92/. Свою позицію представник відповідача мотивував посиланням на те, що зазначені у довідках про заробітну плату відомості не підтверджені документально.

ГУПФ України в Полтавській області у відзиві на позов просило у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначивши про правомірність та обґрунтованість рішення від 15.02.2023 №26 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 /а.с. 163-165/.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог (уточнення та доповнення позовних вимог) повернуто заявнику без розгляду.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Обставини справи

Позивач перебуває на обліку в ГУПФ України в Полтавській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі заяви позивача від 02.02.2023 /а.с. 94-95/, доданих до заяви документів /а.с. 96-104/, відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування /а.с. 105-106/ ОСОБА_1 з 25.10.2022 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 2072,57 грн, що підтверджено рішенням від 09.02.2023 №26 /а.с. 109/.

10.02.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою №985/85 про перерахунок пенсії, зокрема, допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами /а.с. 113-114/.

До цієї заяви позивач додав: довідку Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 02.02.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії /а.с. 116/, довідку Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 /а.с. 118/, довідку Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №01 про заробітну плату для обчислення пенсії /а.с. 119/, довідку Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №02 /а.с. 120/.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУПФ України в Тернопільській області.

15.02.2023 ГУПФ України в Тернопільській області прийнято рішення №26 про відмову в здійсненні перерахунку, у якому зазначено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.02.2023 №985 прийнято рішення відмовити у проведенні перерахунку; вказано, що після проведення перевірки довідок про заробітну плату первинними документами ГУПФ України в Полтавській області буде проведено перерахунок пенсії /а.с. 124/.

Не погодившись з такою позицією відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

У силу частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Статтею 34 Закону №1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Відповідно до абзаців першого, п`ятого частини першої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 41 Закону №1058-IV передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону;

4) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із сплачених страхових внесків за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

А відповідно до частини третьої цієї статті, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У силу частини четвертої статті 45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

У силу пункту 2 частини першої статті 64 Закону №1058-IV Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується наявності підстав для перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату за період роботи до 30.06.2000.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність цього рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а саме - чи прийнято таке рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд враховує, що ОСОБА_1 з 25.10.2022 призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV /а.с. 121/.

Під час обчислення пенсійної виплати заробітна плата за період до 30.06.2000 не враховувалась, про що свідчить наявний у матеріалах справи розрахунок /а.с. 111-112/.

Розмір пенсії по інвалідності з 25.10.2022 склав 20772,57 грн, з 01.12.2022 - 2093,00 грн /а.с. 109/.

У подальшому рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 27.03.2023 №26 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023, розмір пенсії склав 7630,41 грн /а.с. 132-137/, для обчислення якого врахована заробітна плата за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 02.02.2023 №35 /а.с. 116, 118/.

Водночас на підставі службових записок від 18.04.2023, 26.04.2023 щодо надання інформації по СП "Оборонсоюз" та приведення пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність /а.с. 138, 139/ рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 03.05.2023 №26 /а.с. 140/ проведено перерахунок пенсії по інвалідності з 01.02.2023 шляхом вирахування при обчисленні пенсійної виплати заробітної плати за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 02.02.2023 №35, внаслідок чого розмір пенсії по інвалідності зменшився до 3648,84 грн /а.с. 140-145/.

Мотивуючи таке рішення відповідач зауважив, що за повідомленням відділу забезпечення наповнення бюджету №2 фінансово-економічного управління ГУПФ України в Полтавській області (службова записка від 18.04.2023 - а.с. 138) Українсько-російським спільним підприємством "Оборонсоюз" заробітна плата була нарахована лише за вересень 1995 року в сумі 424632 млн. крб. (нараховано внесків 142506 млн. крб), за решту місяців заробітна плата не нараховувалася, внески не сплачувалися.

Однак Полтавський окружний адміністративний суд, розглядаючи справу №536/1548/23, спір у якій стосувався правомірності утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії на підставі рішення ГУПФ України в Полтавській області від 12.06.2023 №42 /а.с. 146/, у рішенні від 30.10.2023, що залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024, зазначив, що Закон №1058-IV не ставить врахування заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у залежність від подання звітності страхувальником. Єдиною необхідною умовою для врахування заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії є підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Суд у справі №536/1548/23 врахував, що ГУПФ України в Полтавській області проведено перевірку обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.02.2023 №35 за період з 01.01.1994 по 31.12.1998, результати якої оформив актом перевірки від 13.03.2023 №1600-0903-1/2016 (1191) /а.с. 125/. Під час перевірки були використані відомості нарахування заробітної плати за 1994 - 1998 роки.

За висновками зазначеного акта перевіркою довідки від 02.02.2023 №25 встановлено:

- в довідці за період з січня 1994 по серпень 1996 року заробітну плату не перераховано у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців;

- в довідці за березень 1995 року заробітна плата вказана у розмірі 17200000 крб, а згідно первинних документів потрібно вказати 178,00000 грн;

- в довідці за квітень 1996 року заробітна плата вказана в розмірі 3400000 крб, а згідно первинних документів потрібно вказати 348,00000 грн.

Решта даних, які викладені в довідці, відповідають даним первинних документів Українсько-російським спільним підприємством "Оборонсоюз" /зворот а.с. 106/.

З урахуванням наведеного, Українсько-російським спільним підприємством "Оборонсоюз" видано уточнену довідку від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії, що й була врахована пенсійним органом при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2023, оформленому рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 29.03.2023 №26 /а.с. 118, 125, 132-137/.

Отож ГУПФ України в Полтавській області перевірено обґрунтованість видачі та достовірність поданих відомостей про ОСОБА_1 , відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, про що складено акт від 13.03.2023 №1600-0903-1/2016 (1191), та з урахуванням висновків цього акта перевірки відповідачем не доведено, що пенсіонером ОСОБА_1 у цьому випадку допущені будь-які зловживання, що є обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій з пенсіонера.

На цій підставі Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 30.10.2023, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024, визнав протиправним та скасував рішення ГУПФ України в Полтавській області від 12.06.2023 №42 про утримання надміру виплачених сум пенсій; визнав протиправним та скасував рішення ГУПФ України в Полтавській області від 08.05.2023 №26 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зобов`язав ГУПФ України в Полтавській області повернути ОСОБА_1 незаконно утриману на підставі рішення від 12.06.2023 №42 пенсію по інвалідності /а.с. 23-26/.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

ГУПФ України в Полтавській області листом від 17.06.2024 на вимогу суду повідомило, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №536/1548/23 розпорядженням від 28.03.2024 №26 повернуто ОСОБА_1 надміру утримані кошти за період з 01.07.2023 по 30.09.2023 у розмірі 2189,31 грн /а.с. 249/.

Будь-яких інших дій щодо приведення пенсійної виплати ОСОБА_1 у відповідність відповідач не вчиняв.

Залученою до матеріалів справи копією рішення від 26.02.2024 №26 підтверджено, що з 01.03.2024 відповідач виплачує ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у розмірі 4395,30 грн, для обчислення якої заробітна плата за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 на підставі довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 не врахована /а.с. 237-240/.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини напрацьовав практику за якою пенсія включається в поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".

Так, у рішенні ЄСПЛ від 07.11.2023 у справі "Пічкур проти України" (заява №10441/06, пункти 41 43, 52) Суд акцентував увагу на тому, що: якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.

Водночас юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту "законних очікувань" (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

Так, у справі "Суханов та Ільченко проти України" ЄСПЛ зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Заява №68385/10 та №71378/10, пункт 35).

Отже у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі "легітимні очікування" та "майнові права" (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява №12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13.12.1984 щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, №10741/84).

Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Також практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (Brumarescu v. the Romania, заява №28342/95).

Тож неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності.

Окрім того, слід зауважити, що зменшення відповідачем розміру пенсії по інвалідності ОСОБА_1 внаслідок проведеного 03.05.2023 перерахунку пенсії без врахування довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії, після того як за рішенням цього самого пенсійного органу зазначена довідка була врахована для обчислення розміру пенсії позивача, а правомірність її видачі - підтверджена за результатами перевірки, не відповідає принципу "належного урядування", як складової принципу верховенства права.

При цьому Конституція України та КАС України прямо передбачають обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним "маркером" того, як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 у справі №400/6073/21.

Також у постанові від 28.02.2020 у справі №П/811/1015/16 сформульовано правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні; неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень; принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 "Рисовський проти України" підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Як вже згадував суд вище, на підставі довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії ГУПФ України в Полтавській області рішенням від 27.03.2023 №26 провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023, внаслідок чого розмір пенсії по інвалідності позивача склав 7630,41 грн /а.с. 140/.

Правомірність видачі згаданої довідки перевірена пенсійним органом, про що складений акт від 13.03.2023 №1600-0903-1/2016 (1191) /а.с. 125/.

Водночас рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 03.05.2023 №26 пенсію ОСОБА_1 перераховано з 01.02.2023 без урахування вищезгаданої довідки, внаслідок чого розмір пенсії по інвалідності зменшився з 7630,41 грн до 3648,84 грн /а.с. 140/.

Таким чином, непослідовність в рішеннях відповідача свідчить про порушення останнім принципу "належного урядування".

Протиправність дій пенсійного органу щодо неврахування довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії встановлена судом у справі №536/1548/23, рішення в якій набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Водночас суд у рішенні від 30.10.2023 у справі №536/1548/23 зауважив, що позивач не оскаржив рішення ГУПФ України в Полтавській області від 03.05.2023 №26.

У силу статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правомірність рішення ГУПФ України в Полтавській області від 03.05.2023 №26 не визначена позивачем в якості предмета цього спору.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Правила адміністративного судочинства допускають випадки, коли суд може вийти за межі вимог позову, зокрема, у випадку, якщо спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім або неправильно ним обраним для повного та ефективного захисту його прав, свобод та інтересів.

Так, відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, що пов`язано з публічно-правовим характером спірних відносин та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може і зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів, порушення яких встановлено судом.

За вищевикладених обставин суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Полтавській області від 03.05.2023 №26, зобов`язавши ГУПФ України в Полтавській області провести перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 з урахуванням довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Обраний судом у конкретному випадку спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 відповідає завданням адміністративного судочинства, вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.

Окрім того, суд враховує, що позивач 10.02.2023 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії /а.с. 113/, до якої додав: довідки Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 02.02.2023 №35 та від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії, довідку Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №01 про заробітну плату для обчислення пенсії, довідку Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №02.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУПФ України в Тернопільській області, яке рішенням від 15.02.2023 №26 відмовило у перерахунку пенсії /а.с. 124/.

Перевіряючи відповідність цього рішення вимогам до правомірності індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 3.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

У силу пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що пенсійний орган, аналізуючи надані особою документи, перш за все має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми, адже органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

У постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначено, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Суд також враховує, що суб`єкт владних повноважень у рішенні про відмову у задоволенні певного прохання особи, як-то про призначення пенсії, має наводити всі без винятку підстави для такої відмови.

Однак рішення ГУПФ України в Тернопільській області від 15.02.2023 №26 взагалі не містить підстав відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача.

Доводи уповноваженої особи пенсійного органу щодо необхідності проведення перевірки підтвердження довідок про заробітну плату первинними документами не є підставою для відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача.

До того ж, за повідомленням ГУПФ України в Полтавській області перевірка довідки Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №01 про заробітну плату для обчислення пенсії /а.с. 119/ не проводилась з огляду на відсутність коду ЄДРПОУ організації.

Проте суд зауважує, що у згаданій довідці зазначено, що її видано на підставі розрахункових відомостей, платіжних відомостей, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; підприємство не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці /а.с. 119, зі звороту/.

Таким чином, пенсійний орган мав можливість провести відповідну перевірку, однак дій щодо проведення перевірки не вжив.

За наведених обставин, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Тернопільській області від 15.02.2023 №26, зобов`язавши ГУПФ України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 10.02.2023 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Щодо врахування висновку судового експерта з економічних питань ОСОБА_2 від 09.10.2023 №3, суд зауважує, що ні Закон №1058-IV, ні Порядок №22-1 не передбачають можливості підтвердження відомостей про заробітну плату висновками судової економічної експертизи.

Водночас у силу наведених вище приписів Закону №1058-IV відповідні відомості підтверджуються довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії, виданою на підставі первинних документів про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.

При цьому перевірка відомостей про заробітну плату відноситься до повноважень пенсійного органу, тоді як завдання судочинства полягає у перевірці правомірності рішень, дій та/або бездіяльності суб`єктів владних повноважень, прийнятих (вчинених) ними у ході виконання владних управлінських функцій.

Статтею 108 КАС України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Отож підстав для зобов`язання відповідачів призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 25.10.2022 пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно висновку експерта судової економічної експертизи від 09.10.2023 №3 у розмірі 32470,86 грн щомісячно немає.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково з виходом за межі позовних вимог задля гарантування позивачу ефективного способу захисту порушеного права у спірних відносинах.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнений, як особа з інвалідністю другої групи.

Підстав для стягнення з відповідачів витрат з проведення судової економічної експертизи у розмірі 8000,00 грн немає, оскільки питання про її призначення не вирішувалось судом у цій справі.

Як слідує зі змісту висновку експерта від 09.10.2023 №3, судову економічну експертизу проведено в адміністративній справі №536/1548/23 за зверненням адвоката Рудницької А.В. в інтересах ОСОБА_1 .

Відповідно до частини п`ятої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Суду таких доказів не надано.

Тож підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.05.2023 №26.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 з урахуванням довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.02.2023 №26.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідачі:

1) Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 13967927; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000);

2) Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 14035769; майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА