Справа № 160/15568/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 червня 2024 року Справа №160/15568/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Відповідача-3: Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2024р. через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Відповідача-3: Військової частини НОМЕР_1 та просить:

- визнати незаконним зарахування ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача до військового оперативного резерву без проходження військово-лікарської комісії;

- визнати незаконною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 яка полягає у непроведенні обов`язкового обстеження військово-лікарською комісією позивача під час перебування у військовому оперативному резерві;

- визнати незаконною мобілізацію ІНФОРМАЦІЯ_6 в особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача до ДШВ ЗСУ (ЗСУ) на підставі наказу Верховного Головнокомандувача ЗСУ від 22.02.2022 р. № 2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ініціювати у встановленому законом порядку питання звільнення позивача з військової служби.

Вивчивши матеріали поданого адміністративного позову, суд приходить до висновку про те, що зазначений позов слід залишити без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і встановлює строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправними таких рішення, дій або бездіяльності та зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Згідно до п.23 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що вимога щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії (похідна вимоги) може розглядатися адміністративними судами лише за умови, що така вимога поєднана з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (основною вимогою).

Окрім того, за приписами п.4, п.9 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Разом з тим, у позовній заяві не зазначено позовних вимог публічно-правового характеру про визнання протиправними рішення, дій або бездіяльності відповідача-3 чи його посадової особи щодо похідної позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача-3 ініціювати у встановленому законом порядку питання звільнення позивача з військової служби, не викладено обставин щодо порушення саме відповідачем-3 прав та інтересів позивача, не зазначено які дії, бездіяльність або рішення були прийняті відповідачем-3, які вплинули на права та інтереси позивача, не зазначено про докази, що їх підтверджують, в порушення вимог п.4, п.9 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що судовому захисту підлягають права та інтереси осіб, які є уже порушеними станом на дату звернення з позовом до суду згідно до вимог ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, у позові позивач вказує на те, що зарахування його відповідачем-1 до військового резерву першої черги відбулося без попереднього проходження під час зарахування ВЛК, перебування у період з квітня 2016 року по 24.02.2022р. у військовому резерві першої черги без направлення відповідачем-1 проходження ВЛК 2 рази на рік є незаконним, проте таких доказів до позову не додано, в порушення вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач у позові посилається на те, що 24.02.2022р. відповідачу-2 під час мобілізації його до ДШВ він наголошував, що має вагу понад 100 кг, у нього наявні хронічні та вроджені захворювання й інше, його було примусово незаконно мобілізовано, проте таких доказів позивачем до позову не додано, в порушення вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, у позові позивач зазначає, що згідно з переліком хвороб, визначених у Положенні про ВЛК, було встановлено, що він не підлягав мобілізації до ЗСУ взагалі навіть у воєнний стан та особливий період, проте відповідних висновків компетентних органів про непридатність його до військової служби (довідок МСЕК, ВЛК та іншого), виданих у встановленому законодавством порядку, позивачем до позову не додано, в порушення вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що обов`язок додати до позову докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги покладено саме на позивача згідно до ч.1 ст.77, ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що долучені до позову копії документів поганої якості та не читаються.

Також і відповідно до вимог ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, зі змісту заявлених позовних вимог видно, що позивачем оспорюються фактично дії відповідача-1 про зарахування його на облік до військового резерву першої черги без проходження ВЛК, яке мало місце 15-16 квітня 2016 року, що відображено в його тимчасовому посвідченні №0260/2022, про що позивач не міг не знати з квітня 2016 року, з урахуванням того, що тимчасове посвідчення знаходить особисто у позивача.

А відповідно із проведеного приписів та обставин слідує, що початок відліку 6-місячного строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог до відповідача-1 розпочався з 17.04.2016р. та станом на дату звернення до суду з цим позовом - 16.06.2024р., сплинув.

Те ж саме стосується і позовних вимог до відповідача-2, початок відліку строку з 25.02.2022р. та станом на дату звернення до суду з цим позовом - 16.06.2024р., сплинув.

Отже, враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позивачем 6-місячний строк звернення до суду з цим позовом, встановлений ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України є пропущеним станом на 16.06.2024р. (дата звернення з позовом до суду).

Так, ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані, вказані нею у заяві, визнані судом не поважними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також і за приписами ч.6 ст.161 вказаного Кодексу передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Однак, як вбачається із доданих до позову документів, позивачем до адміністративного позову не додано заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку в порушення вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем адміністративний позов поданий без додержання вимог, встановлених ст.ст.123, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому даний позов підлягає залишенню без руху із встановленням позивачеві п`ятиденного строку для усунення недоліків з дня отримання ухвали про залишення позову без руху.

Вищезазначені недоліки уточненого адміністративного позову мають бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позову без руху шляхом надання до суду:

- адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: із зазначенням у ньому позовних вимог публічно-правового характеру про визнання протиправними рішення, дій або бездіяльності відповідача-3 чи його посадової особи щодо похідної позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача-3 ініціювати у встановленому законом порядку питання звільнення позивача з військової служби, із викладом обставин щодо порушення саме відповідачем-3 прав та інтересів позивача, із зазначенням які дії, бездіяльність або рішення були прийняті відповідачем-3, які вплинули на права та інтереси позивача, зазначити про докази, що їх підтверджують, у відповідності до вимог ст.ст.2, 4, 5, п.4, п.9 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України та з дотриманням вимог ч.2 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- копій доданих до позову документів належної якості, у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів того, що зарахування позивача відповідачем-1 до військового резерву першої черги відбулося без попереднього проходження під час зарахування ВЛК, перебування у період з квітня 2016 року по 24.02.2022р. у військовому резерві першої черги без направлення відповідачем-1 проходження ВЛК 2 рази на рік є незаконним, у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів того, що 24.02.2022р. відповідачу-2 під час мобілізації позивача до ДШВ він наголошував, що має вагу понад 100 кг, у нього наявні хронічні та вроджені захворювання й інше, його було примусово незаконно мобілізовано, у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- копій відповідних висновків компетентних органів про непридатність позивача до військової служби (довідок МСЕК, ВЛК та іншого), виданих у встановленому законодавством порядку у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом, вказавши інші підстави для поновлення строку, та надати докази поважності причин його пропуску на її підтвердження, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, ч.1 ст.123, п.4, п.9 ч.5 ст.160, ч.4, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ст.ст.243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Відповідача-3: Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачеві у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки уточненого адміністративного позову шляхом надання до суду:

- адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: із зазначенням у ньому позовних вимог публічно-правового характеру про визнання протиправними рішення, дій або бездіяльності відповідача-3 чи його посадової особи щодо похідної позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача-3 ініціювати у встановленому законом порядку питання звільнення позивача з військової служби, із викладом обставин щодо порушення саме відповідачем-3 прав та інтересів позивача, із зазначенням які дії, бездіяльність або рішення були прийняті відповідачем-3, які вплинули на права та інтереси позивача, зазначити про докази, що їх підтверджують, у відповідності до вимог ст.ст.2, 4, 5, п.4, п.9 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України та з дотриманням вимог ч.2 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- копій доданих до позову документів належної якості, у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів того, що зарахування позивача відповідачем-1 до військового резерву першої черги відбулося без попереднього проходження під час зарахування ВЛК, перебування у період з квітня 2016 року по 24.02.2022р. у військовому резерві першої черги без направлення відповідачем-1 проходження ВЛК 2 рази на рік є незаконним, у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів того, що 24.02.2022р. відповідачу-2 під час мобілізації позивача до ДШВ він наголошував, що має вагу понад 100 кг, у нього наявні хронічні та вроджені захворювання й інше, його було примусово незаконно мобілізовано, у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- копій відповідних висновків компетентних органів про непридатність позивача до військової служби (довідок МСЕК, ВЛК та іншого), виданих у встановленому законодавством порядку у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом, вказавши інші підстави для поновлення строку, та надати докази поважності причин його пропуску на її підтвердження, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва