Справа № 160/26765/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26765/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., секретар судового засіданні Беседа Г.Р., за участі представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТМ» Козаченко Д.І (поза межами приміщення суду), представника відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Гудкова А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТМ» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 року в адміністративній справі №160/26765/23 (головуючий суддя першої інстанції Турлакова Н.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТМ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «РИТМ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2023 року, яким до ТОВ «РИТМ» застосовано штраф у сумі 424 780,71 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції у своєму рішенні не надав оцінку доводам сторін, не врахував, що відповідачем розрахунок штрафних санкцій здійснено неправомірно, без урахування внесених у податкове законодавства змін, які за своїм змістом визнають протиправним та скасовують оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що на момент виписки позивачем податкових накладних діяла пряма норма права про незастосування штрафних санкцій, встановлена пунктом 52.1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РИТМ» є суб`єктом господарювання у відповідності до норм діючого законодавства, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ №21886440, основним видом діяльності є ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування (код 33.14). Позивач перебуває на податковому обліку в органах ДПС України, є платником податку на додану вартість (ІПН 38), на підтвердження чого в матеріалах справи наявний Витяг № 306 з Реєстру платників податку на додану вартість (а.с.9).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, посадовою особою відповідача на підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І та підпункту 75.1.1, пункту 75.1 статті 75 та статті 76 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТМ» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних складених за березень-липень, вересень, листопад 2022 року, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням граничних строків реєстрації.

За результатами проведеної перевірки складено акт камеральної перевірки №14181/04-36-04-12/21886440 від 21.04.2023 року, відповідно до висновків якого, перевіркою даних ЄРПН було встановлено порушення підприємством п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме строків реєстрації 43 податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН складених за березень-липень, вересень, листопад 2022 рік, на загальну суму податку на додану вартість 1275799,52 грн., у тому числі порушення строку реєстрації:

- до 15 календарних днів - на загальну суму ПДВ 137994,46 грн.;

- від 16 до 30 календарних днів - на загальну суму ПДВ 101492,41 грн.;

- від 31 до 60 календарних днів - на загальну суму ПДВ 238422,72 грн.;

- на 366 і більше календарних днів - на загальну суму ПДВ 0 грн.

На підставі вказаного акта камеральної перевірки, ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Н» № від 29.05.2023 року яким до ТОВ «Ритм» застосовано штрафні санкції за порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, в тому числі, визначених ст. 201 Податкового кодексу України та згідно з п.120-1.1, статті 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у розмірі 424 780,71 грн.

Позивач, не погодившись із вказаним вище податковим повідомленням-рішенням форми «Н» № від 29.05.2023 року, звернувся до ДПС України зі скаргою, за результатами розгляду якої, рішенням від 18.08.2023 року №23680/6/99-00-06-03-01-06 скаргу ТОВ «Ритм» залишено без задоволення, податкове повідомлення-рішення форми «Н» № від 29.05.2023 року без змін.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України далі ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України визначено права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42цього Кодексу.

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинна на момент реєстрації податкових накладних), реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відповідно до п.120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до п. 11 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України:

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Згідно п.89 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відповідно до п.90 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлюється у розмірі:

2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

При цьому, підрозділ 2 розділу XX доповнено пунктами 89 та 90 згідно із Законом № 2876-IX від 12.01.2023 року (набрання чинності відбулось 08.02.2023 року).

Пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Разом з тим, у разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо:

- реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022 року;

- реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 20 липня 2022 року;

- подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року. І квартал 2022 року (для звітності, що подається за квартальний звітний (податковий) період) та звітності за лютий - травень 2022 року (для звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період), за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року;

- строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), І квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року);

- строків сплати грошових зобов`язань, визначених контролюючими органами, граничний строк сплати яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року.

Таким чином, для складання та реєстрації податкових накладних платниками податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки за період з 1 лютого по 31 травня 2022 року було встановлено спеціальні строки, щодо реєстрації податкових накладних, а саме не пізніше 15.07.2022, якщо до цього строку платних податків реєструє податкову накладну, він звільняється від відповідальності, якщо ні, то повинен бути притягнутий до відповідальності за порушення строків реєстрації податкових накладних.

Відтак, враховуючи вищевказані норми, суд зазначає, що у період з 01 березня 2020 року по 27 травня 2022 року штрафні санкції за порушення строку реєстрації податкових накладних, складених до 24.02.2022, не застосовувались.

В той же час, як було зазначено вище, з 27.05.2022 року поновлено відповідальність платників податків, зокрема, за порушення строку реєстрації податкових накладних, складених у т.ч. до 24.02.2022 року, за виключенням складених у період з 24.02.2022 по 27.05.2022 та зареєстрованих до 15.07.2022 року.

Апеляційним судом та судом першої інстанції встановлено, що згідно акту камеральної перевірки №14181/04-36-04-12/21886440 від 21.04.2023 року до спірних накладних не можуть бути застосовані вказані вище пільгові періоди, оскільки більшість ПН складені після 27.05.2022 року, при цьому всі вони зареєстровані після 15.07.2022 року.

Підрозділ 2 розділу XX доповнено пунктами 89 та 90 згідно із Законом № 2876-IX від 12.01.2023р. (який набрав чинності 08.02.2023р.), тобто лише з 08.02.2023р. почали діяти ці норми, а до цього реєстрація податкових накладних відбувалася згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції яка була чинна на момент реєстрації податкових накладних).

Оскільки податкові накладні, перелік яких наведено в розрахунку штрафу до податкового повідомлення-рішення, були зареєстровані протягом 2022 року, застосовування положень п.89 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, який набрав чинності лише з 08.02.2023 року щодо граничних строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, не можливе.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що всі податкові накладні позивача зареєстровані з порушенням термінів реєстрації, які визначені пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент реєстрації таких податкових накладних).

Щодо посилання позивача на деякі розбіжності відносно строку днів порушення реєстрації ПН, що зазначені в акті перевірки та в розрахунку до оскаржуваного ППР, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

В межах спірних правовідносин судом встановлено, що згідно розрахунку штрафу додатку до податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2023 року, податковим органом застосовано розміри штрафу, передбачені п.120-1.1 ст.120 ПК України, в залежності від кількості днів порушення термінів реєстрації податкових накладних.

Перевіривши ці розрахунки, суд вважає, що кількість днів прострочення граничних строків реєстрації по 25-ти податковим накладним розрахована наступним чином: у Акті зазначено, що податкова накладна №16 від 01.03.2022 року, реєстрація 18.08.2022 року, кількість днів затримки 34, але у розрахунку штрафу по даній податковій накладній кількість днів затримки вже 35. Також у Акті податкова накладна №32 від 01.04.2022 року та податкова накладна №14, дата реєстрації 14.09.2022 року, строк затримки 61 день, але у розрахунку штрафу зазначено 62 дні; податкова накладна №28 від 12.04.2022 року, реєстрація 12.10.2022 року, строк затримки 89 днів, хоча у розрахунку штрафу зазначено 90; податкова накладна №24 від 30.03.2022 року, дата реєстрації 16.09.2022 року, строк затримки 63 дні, але у розрахунку штрафу зазначено 64; податкові накладні №26 та №27 від 01.04.2022 року, дата реєстрації 07.10.2022 року, строк затримки 84 дні, але у розрахунку штрафу зазначено 85 днів; податкова накладна №41 від 31.05.2022 року, дата реєстрації 12.10.2022 року, строк затримки 89 днів, але у розрахунку штрафу зазначено 90 днів; податкові накладні №34 та №35 від 12.05.2022 року, дата реєстрації 06.10.2022 року, строк затримки 83 дні, але у розрахунку штрафу зазначено 84 дні; податкова накладна №20 від 30.03.2022 року, дата реєстрації 23.09.2022 року, строк затримки 70 днів, але у розрахунку штрафу зазначено 71 днів; податкова накладна №18 від 16.03.2022 року, дата реєстрації 23.09.2022 року, строк затримки 70 днів, але у розрахунку штрафу зазначено 71 днів; податкова накладна №19 від 16.03.2022 року, №15 від 01.03.2022 року, №23 та №21 від 30.03.2022 року, дата реєстрації даних податкових накладних 23.09.2022 року, строк затримки 70 днів, але у розрахунку штрафу зазначено 71 днів; податкові накладні №29 від 12.04.2022 року, №37 та №39 від 31.05.2022 року, дата реєстрації даних податкових накладних 19.10.2022 року, строк затримки 96 днів, хоча у розрахунку штрафу зазначено 97 днів; податкові накладні №36 від 19.05.2022 року та №38 від 31.05.2022 року, дата реєстрації 18.10.2022 року, строк затримки 95 днів, хоча у розрахунку штрафу зазначено 96 днів; податкова накладна №31 від 28.04.2022 року, дата реєстрації 14.10.2022 року, строк затримки 91 день, але згідно розрахунку штрафу 92 дні; податкова накладна №30 від 12.04.2022 року, дата реєстрації 13.10.2022 року, строк затримки 90 днів, але у розрахунку штрафу зазначено 91 день; податкова накладна №33 від 28.04.2022 року, дата реєстрації 14.10.2022 року, строк затримки 91 день, але у розрахунку штрафу зазначено 92 дні; податкова накладна №40 від 31.05.2022 року, дата реєстрації 21.10.2022 року, строк затримки 98 днів, але у розрахунку штрафу зазначено 99 днів.

Таким чином, судом встановлено, що податковим органом під час прийняття оскаржуваного рішення розмір штрафної санкції застосовано відповідно, саме до розрахунку штрафу додатку до податкового повідомлення-рішення, при цьому деякі допущені в акті перевірки описки не можуть слугувати беззаперечною підставою для визнання протиправним рішення податкового органу при тому, що встановлене порушення підтверджується в сукупності іншими доказами, а тим більше в разі фактичного визнання позивачем порушення щодо порушення строків реєстрації ПН.

При цьому, суд акцентує увагу, що зазначена розбіжність порушених днів у вказаних накладних складає день та не впливає на відсотковий розмір застосування штрафу, відповідно вірно визначені в межах групи прострочених днів, а саме:

- до 15 календарних днів - на загальну суму ПДВ 137994,46 грн.;

- від 16 до 30 календарних днів - на загальну суму ПДВ 101492,41 грн.;

- від 31 до 60 календарних днів - на загальну суму ПДВ 238422,72 грн.

Крім того, звертаючись в порядку адміністративного оскарження із скаргою до ДПС України на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 29.05.2023 року, позивач не мав заперечень з приводу вказаної розбіжності, що підтверджується вказаною скаргою.

Що стосується розміру нарахованого штрафу. Пунктом 90 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України чітко визначено розмір штрафу за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підрозділ 2 розділу XX доповнено пунктом 90 Податкового кодексу України згідно із Законом № 2876-IX від 12.01.2023 року, який набрав чинності 08.02.2023 року, тобто з 08.02.2023 року відповідач повинен застосовувати даний пункт при обрахунку штрафу за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної, передбаченого пунктом 89, якщо і податкова накладна також зареєстрована з 08.02.2023 року.

В спірному випадку реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних відбувалася до 08.02.2023 року.

А тому, суд, враховуючи вищевказане у сукупності, доходить висновку, що пункти 89 та 90 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України не можуть бути застосовані до тих податкових накладних, які були зареєстровані до набрання чинності Законом України від 12.01.2023 року №2876-ІХ та строк реєстрації яких вже сплив.

Більш того, Конституційний Суд України у Рішенні у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999, дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Конституційний суд зазначив, що це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Закон України «Про внесення змін до розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування» №2876-ІХ від 12.01.2023 року не містить прямої вказівки про надання зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період, до набрання ним чинності.

Таким чином, апеляційний суд та суд першої інстанції дійшли висновку, що контролюючим органом обґрунтовано та правомірно було не застосовано приписи Закону №2876-ІХ до податкових накладних позивача, створених та зареєстрованих у період з червня 2022 року.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем визнається вчинене ним порушення щодо порушення термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі, обґрунтування неправомірності податкового повідомлення-рішення зводиться позивачем до начебто прогалин у законодавстві, власному тлумаченні Перехідних положень ПК України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (Мінреінтеграції) від 25 квітня 2022 року № 75 затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, в який в подальшому вносились відповідні зміни.

Абзацом 8 п.69.1п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України визначено, що порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

06.09.2022 року набрав чинності Наказ Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року 225, яким затверджено Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - Порядок №225).

Наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року №225 затверджено перелік документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, зокрема щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента.

Як встановлено судом, частина податкових накладних позивача були зареєстровані раніше ніж набрав чинності Наказ Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225 та затверджено перелік документів, що підтверджують неможливість платника податку своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента.

Однак, після прийняття зазначеного нормативного акту, позивач мав право надати контролюючому органу документи, що підтверджують пошкодження, втрату, знищення, зіпсуття документів бухгалтерського обліку або неможливості їх вивезення з територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або подати документи, що свідчать про пошкодження, знищення, втрату майна, що знаходиться на балансі підприємства і є об`єктом оподаткування, єдиним джерелом для сплати податків або яке перебуває у податковій заставі, що могло б підтвердити неможливість виконання податкового обов`язку.

Проте, на підтвердження існування обставин, які обумовлюють неможливість виконання податкового обов`язку, після прийняття Порядку №225, позивачем не подано контролюючому органу жодного документу.

Суд звертає увагу, що заявляючи вимогу про скасування податкового повідомлення-рішення з наведених в позові підстав, визнаючи при цьому факт порушення строків реєстрації податкових накладних, не наводячи належних обґрунтувань та доказів неправомірності дій/рішення відповідача, позивач фактично просить суд звільнити його від виконання податкового обов`язку - сплати грошових зобов`язань.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

З урахуванням викладеного, відповідачем доведено правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2023 року, а позивачем не доведено протиправність останньої, у зв`язку з чим спірна вимога не підлягає скасуванню.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, тому апеляційний суд вважає необґрунтованими та не сприймає доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції вимог вищевказаного податкового законодавства.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТМ» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/26765/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/26765/23 залишити без змін.

Вступна та резолютина частина постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12 червня 2024 року, в повному обсязі постанова складена 24 червня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко