Справа № 280/3711/24
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 червня 2024 року о/об 09 год. 30 хв.Справа № 280/3711/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Махунові В.В., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69057; )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо застосування грошового забезпечення станом на 01.01.2016 під час перерахунку пенсійного забезпечення, на виконання судового рішення у справі №380/14864/23, ОСОБА_1 з листопада 2023 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити пенсію, з урахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн., з грошового забезпечення визначеного судовим рішенням у справі №280/9544/21, відповідно довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області №33/28-1800 від 27.07.2021, станом за листопад 2019 року, у відповідності до вимог ст.ст.43, 63 Закону України від 11.05.1992 за №2262 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, ст.9 Закону України від 20.12.1991 за №2011 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 за №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з 01.11.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач у позовній заяві зазначив: «… В квітні 2018 року, на виконання Постанови КМУ №103, №988 позивачу, з 01.01.2016 року, проведено перерахунок пенсії з грошового забезпечення визначеного в довідці Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області за нормами, чинними за січень 2016р., без урахування додаткових видів передбачених Постановою КМУ №988. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/9544/21 від 11.11.2021 року, частково задоволено позовні вимоги позивача до ГУ ПФУ в Запорізькій області, щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з грошового забезпечення, зазначеного у довідці МВС України №33/28-1800 від 27.07.2021р., з 01.12.2019 року. На виконання зазначеного рішення суду Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача та безпідставно припинено виплату доплати до пенсії в розмірі 2000 грн, відповідно до постанови КМУ №713. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/14864/23 від 27.09.2023 року, яке набрало законної сили 30.10.2023 року, задоволено позовні вимоги позивача до ГУ ПФУ в Запорізькій області, щодо нарахування та виплати з 01.07.2022 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. В листопаді 2023 року, на виконання зазначеного рішення суду, ГУ ПФУ в Запорізькій області, з не зрозумілих підстав, при нарахуванні щомісячної доплати, проведено перерахунок пенсійного забезпечення позивача із застосуванням грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року в розмірі 6929.75 грн. (основний розмір пенсії 3603.47 грн., 52% грошового забезпечення) замість визначеного судовим рішенням у справі №280/9544/21 в розмірі 16272.24 грн. 18 лютого 2024 року він звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області, провести перерахунок та виплату доплати у розмірі 2000 грн. до пенсії розмір якої розраховано з грошового забезпечення визначеного в довідці від 27.07.2021р. №33/28-1800, у відповідності з рішенням суду 11.11.2021 у справі №280/9544/21. та провести з 01.03.2023 року індексацію за 2023 рік, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197, відповідно до Постанови КМУ від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження розміром 1500 грн. 12.04.2023 року, на його адресу, з ГУ ПФУ в Запорізькій області, надійшов лист №6873-5541/К-02/8-0800/24, в якому зазначено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/14864/23, Головним управлінням у листопаді 2023 року з 01.07.2022 проведено нарахування щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн. згідно з постановою КМУ №713. Розмір пенсії, згідно зазначеного рішення суду не змінився, будь-якої доплати за минулий час не сформувалось. Питання, щодо перерахунку та виплати пенсії з грошового забезпечення визначеного судовим рішенням від 11.11.2021 року у справі №280/9544/21, а саме із суми 16272.24 грн., відповідачем залишено поза увагою. Крім цього зазначено, що відповідно до вимог постанови КМУ від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з 01.03.2023 року проведено індексацію пенсії у максимальному розмірі, Пунктом 10 вищезазначеної постанови передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку (індексації) не може перевищувати 1500 грн. Вважаю протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо, проведення перерахунку пенсійного забезпечення позивача, на виконання рішень суду у справі №380/14864/23 від 27.09.2023 року із застосування грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, замість визначеного розміру грошового забезпечення судовим рішенням у справі №280/9544/21 від 11.11.2021 року, так як вони вчинені з порушенням вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що є звуженням обсягу його прав та позбавленням права на соціальний захист у повному обсязі, як то передбачено законодавством, яке регулює спірні правовідносини …».

Позивач просив позовну заяву задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено: «… На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/9544/21 від 11.11.2021, яке набрало законної сили 22.06.2022, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача. … Отже, оскільки проведений на виконання судового рішення по справі №280/9544/21 від 11.11.2021, яке набрало законної сили 22.06.2022, перерахунок пенсії позивача відбувся не для відновлення порушеного права позивача, набутого у 2018 році, а фактично внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішенням суду по справі №826/3858/18 у 2019 році, внаслідок чого змінились складові грошового забезпечення, вказаний перерахунок є перерахунком пенсії у розумінні Постанови №713. Виходячи з вищенаведеного розмір пенсії позивача переглядалася після 01.03.2018, а саме з 01.12.2019 у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, і розмір пенсії позивача після перегляду (перерахунку) збільшився більше ніж на 2000 грн, у позивача відсутнє право на отримання щомісячної доплати згідно вимог Постанови №713. …».

Відповідач заперечував проти позовної заяви.

Ухвалою судді від 29.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі №380/14864/23 (набрало законної сили 30.10.2023) повністю задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області: визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області , щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб"; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2022 року щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Листом від 12.04.2024 за №6873-5541/К-02/8-0800/24 відповідач повідомив позивача про наступне: «… На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/14864/23, Головним управлінням у листопаді поточного року нараховано з 01.07.2022 щомісячну доплату в сумі 2000 гривень згідно постанови КМУ від 14.07.2021 №713. Рішення суду виконано Головним управлінням в межах покладених зобов`язань у повному обсязі. Розмір пенсії після перерахунку згідно зазначеного рішення суду не змінився та будь-якої доплати за минулий час також не сформувалось. … Отже, пенсія Вам на теперішній час, обчислена та виплачується відповідно до норм чинного законодавства та зобов`язань, покладених рішенням суду у справі 280/14864/23. Інших, зобов`язань, зазначеним рішенням суду, на Головне управління не покладено. ...».

Позивачем надано до суду Розрахунок пенсії за вислугу років станом на 12.04.2024, в якому, зокрема, зазначено: «… Щомісячна доплата до 2000 відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 (згідно рішення суду) 2000.00 …».

Не погодившись з позицією відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. (…).

Як зазначено у ч.3 ст.9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (…).

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є протиправність (на думку позивача) дій/бездіяльність відповідача, вчинених у ході виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі №380/14864/23, яке набрало законної сили 30.10.2023.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

У ст.14 КАС України зазначено: «1.Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. 2.Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 3.Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 4.Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки».

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В абз.1 пп.3.2 п.3, п.4 рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти нову позовну заяву до адміністративного суду.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Також потрібно враховувати, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми КАС України.

У зв`язку з вказаним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі №380/14864/23, то відповідно, ним невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява позивача не підлягає задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Оскільки у задоволенні позовної заяви має бути відмовлено, то, відповідно, має бути відмовлено й у стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача) судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 263 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69057; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

У стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача) судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 26.06.2024.

Суддя О.О. Прасов