Справа № 320/27845/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року № 320/27845/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також Фонд, ФГВФО, відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відмові актуалізувати даних ОСОБА_1 за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 25003-62.3 від 19 березня 2015 року;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб актуалізувати дані щодо ОСОБА_1 та включити інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 25003-62.3 від 19 березня 2015 року.

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є вкладником в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та має право на відшкодування коштів за рахунок ФГВФО, а відтак відмова відповідача у включенні позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування є протиправною.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, зазначав, що операція з перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача має ознаки так званого «дроблення» з метою відшкодування грошових коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2015 року позивач звернулась із заявою до Голови правління ПАТ «Богуславська сільгосптехніка» з проханням видати їй поворотну фінансову допомогу у розмірі 200 000, 00 грн для придбання квартири.

16 березня 2015 року між позивачем та ПАТ «Богуславська сільгосптехніка» укладено Договір № ПФД-8 про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 190 210, 00 грн строком до 31 грудня 2016 року.

На виконання п. 1.1 Договору - позичальник перерахував вказану суму коштів, що підтверджується платіжним дорученням № 0708 від 19.03.2015 року.

Також, між ПАТ «Банк «Київська Русь» (Банк) та ОСОБА_2 (Вкладник) укладено договір банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 25003-62.3 від 19 березня 2015 року, відповідно до якого, Вкладник надає Банку, а Банк приймає від Вкладника на зберігання грошові кошти у формі депозитного Вкладу в сумі 190 000 (сто дев`яносто тисяч) гривень 00 копійок. Термін внесення Вкладу 19 березня 2015 року. Для розміщення Вкладу Банк відкриває Вкладнику рахунок № 001 в день підписання цього Договору та зобов`язується сплачувати проценти за їх користування. Термін повернення Вкладу - 20 квітня 2015 року. З настанням терміну повернення Вкладу грошові кошти повертаються Вкладнику шляхом перерахування їх на рахунок № 001 відкритий в Банку.

19 березня 2015 року, на виконання умов Договору, позивач внесла готівкові кошти у розмірі 190 000, 00 грн. Факт внесення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок підтверджується платіжним дорученням № 7221 від 19 березня 2015 року; випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 від 06 липня 2015 року та Довідкою з Банку про стан рахунку, в якій зазначається, що банк відкрив депозитний рахунок № 001 та станом на 01 липня 2015 року залишок коштів 190 000, 00 грн.

Разом з цим, постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі чого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 року № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», яким вирішено розпочати з 20 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а також призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 червня 2015 року № 116 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» до 19 липня 2015 року (включно).

У подальшому, постановою Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 липня 2015 року № 138 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» з відшкодування з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до плану регулювання, з 17 липня 2015 року, а також призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 24 липня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Банк «Київська Русь»; для отримання коштів вкладники ПАТ «Банк «Київська Русь» з 24 липня 2015 року до 03 вересня 2015 року включно можуть звертатися до установ банків-агентів Фонду: для Позивача це ПАТ АБ «Південний».

З метою отримання коштів, які знаходяться на вкладному рахунку, позивач звернулася до Уповноваженої особи ОСОБА_3 із відповідними заявами від 19 червня 2015 року та від 13 серпня 2015 року.

Позивачу було повідомлено, що її не було включено до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

В подальшому, позивач у відповідь на свої заяви отримала повідомлення про нікчемність правочинів № 9674/16 від 27.10.2015 року.

На офіційній Інтернет сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, https://www.fg.gov.ua/articles/50436-zalo-ito-nakopichuvalniy-rahunok-pat-bank-kivska-rus.html, повідомлено, що процедура ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» здійснюється безпосередньо Фондом з урахуванням вимог Закону України № 590-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, на офіційній Інтернет сторінці Фонду, https:// www.fg.gov,ua/articles/50433- vkladniki-bankiv-likvidaciya-yakih-trivave-bilshe-5-rokiv-mavut-aktualizuvati-svo-dani-u-fondi- garantuvannya-vkladiv.html зазначено, що у зв`язку із набранням чинності змін до Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), Фонд проводить актуалізацію даних вкладників банків, ліквідація яких триває більше 5 років.

Актуалізувати свої дані у Фонді необхідно тим вкладникам, які ще не отримали гарантовану суму відшкодування за вкладами, у тому числі і у ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ».

Для цього вкладникам (представникам вкладника або спадкоємцям) необхідно звернутись до Фонду та надати відповідні документи.

07 березня 2023 року представник позивача адвокат Федченко В.В. звернувся до директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про актуалізацію даних та включення до реєстру вкладників ОСОБА_1 .

Представник позивача адвокат Федченко В.В. звернувся до директора- розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із адвокатським запитом щодо надання інформації про те, чи розглянуто заяву про актуалізацію даних та включення до реєстру вкладників від 07.03.2023 року, яку подано представником ОСОБА_1 ; чи актуалізовано дані та чи включена ОСОБА_1 (ІНН - ) до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; надати рішення про включення та/або не включення ОСОБА_1 (ІНН - ) до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; надати банківську виписку по рахунках: № 001; № НОМЕР_2 в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», що відкриті на ім`я ОСОБА_1 за період з 01 березня 2015 року по 24 березня 2015 року.

Представник позивача отримав відповідь № 57-036-3487/23 від 31 березня 2023 року про відмову у включенні за договором № 25003-62.3 банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» з підстав, що 20 червня 2017 року Окружний адміністративний суд міста Києва по справі № 826/15421/15 прийняв рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, і відповідно у Фонду відсутні підстави про включення позивача до списку.

28 квітня 2023 року було отримано другу відповідь № 60-4659/23 від 26 квітня 2023 року на адвокатський запит, в якій також повідомлялося про відсутність підстав для включення ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь» та проведення актуалізації даних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

По-перше, суд звертає увагу на те, що у липні 2015 року позивач звернулася з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3 при розгляді вимог щодо відшкодування коштів за вкладами позивача у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь»;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3 включити позивача в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

20 червня 2017 року Окружним адміністративним судом міста Києва (справа №826/15421/15) прийнято постанову якою у задоволенні позовних вимог було відмовлено, з наступних підстав.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі № 826/22323/15 визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», зобов`язано Національний банк України надати можливість ПАТ «Банк «Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року у справі №826/22323/15 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року змінено, рішення в частині зобов`язання Національного банку України надати можливість ПАТ «Банк «Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, в решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року залишено без змін.

Таким чином, у судовому порядку визнано протиправними та скасовано постанови Правління Національного банку України, згідно з якими розпочато процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та ліквідацію останнього, відтак, позивачі, як вкладники вказаного банку, наразі не набули права на отримання за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за вкладами, оскільки першопричина для цього (наведені постанови Правління Національного банку України) перестала існувати у силу судових рішень у справі № 826/22323/15.

Отже, враховуючи факт не породження постановами Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» жодних правових наслідків, у силу наведених судових рішень, які набрали законної сили, відсутні законодавчо мотивовані підстави для застосування по відношенню до позивачів процедури гарантування коштів за вкладами, яка визначена положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, відмовляючи у позові, суд по справі № 826/15421/15 не вирішив справи по суті заявлених позивачем вимог.

Крім того, у даному випадку підставою звернення до суду є те, що позивач звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про актуалізацію даних та включення до реєстру вкладників від 07 березня 2023 року.

Більше того, суд звертає увагу на те, що 10 жовтня 2020 року по справі № 826/22323/15 частково задоволено касаційні скарги Національного банку України та Фонду, застосовано до правовідносин положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності», закрито провадження в частині позовних вимог, спрямованих на відновлення діяльності банку.

Зазначене підтверджує, що розгляд справи № 826/15421/15 у даному випадку не впливає на право позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки у межах розгляду вказаної справи суд не вирішив справи по суті заявлених позивачем вимог, в той час як обставини, на які посилався у своєму рішення суд по справі № 826/15421/15 зазнали змін у зв`язку з завершенням розгляду справи № 826/22323/15.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

За визначенням статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до частини 1 статті 3, частини 1 статті 4 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду і має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Проте, позивача як вкладника за договором банківського вкладу, не включено до переліку вкладників у зв`язку з визнанням нікчемним правочину - а саме: вчиненої транзакції- перерахування коштів у розмірі 190 000, 00 грн на депозитний рахунок по договору № 24809-62.3 від 19 березня 2015 року.

Так, у відповіді Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» Волкова О.Ю повідомлено, що укладений правочин - транзакція зі внесення коштів на депозитний рахунок 19 березня 2015 року, є нікчемним відповідно до положень статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому внесення позивача до списку вкладників та повернення його грошових коштів є неможливим.

Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 814/4113/15, підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом № 4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Таким чином, позивач є вкладником у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З метою забезпечення прав Фонду, як це зазначено в частині 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації та/або процедури ліквідації Фонд здійснює перевірку правочинів, вчинених (укладених) банком протягом одного року, а правочинів, вчинених (укладених) банком з пов`язаними особами та/або в інтересах пов`язаних осіб, та/або на їх користь, - протягом трьох років до дня запровадження тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або процедури ліквідації банку, щодо якого було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, узяв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним узяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк уклав угоди щодо відчуження чи передачі у користування або придбання чи отримання у користування майна, оплати результатів робіт та/або надання послуг на умовах, які не є поточними ринковими умовами, або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов угоди; 4) банк здійснив оплату кредитору або виконав вимоги кредитора, строк яких на дату виконання правочину не настав, що спричиняє або може спричинити надання переваг одному кредитору перед іншими в частині задоволення вимог, або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк узяв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо), умови якого передбачають платіж чи передачу майна банку як забезпечення виконання грошових вимог до банку та/або зобов`язань третіх осіб, у порядку, іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу майна банку з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), кошти для оплати яких надійшли з рахунків, відкритих у цьому самому банку, у тому числі за правочинами про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення; 8) банк уклав правочин з пов`язаною з банком особою або в інтересах пов`язаної з банком особи, або на користь пов`язаної з банком особи з порушенням вимог законодавства, у тому числі недійсність якого встановлена частиною шостою статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 9) банк уклав (переоформив) правочини, що призвели до збільшення витрат, понесених Фондом у зв`язку із здійсненням тимчасової адміністрації та/або процедури ліквідації банку, з порушенням норм законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

Також, загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини 1 якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що Фонд наділений правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб`єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

Відповідачем не доведено, що здійснення операції від 19 березня 2015 року щодо перерахування коштів на рахунок позивача, відкритий згідно вказаного Договору банківського вкладу на вимогу у національній валюті , передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Проте, в силу норм частини 3 статті 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Тобто, для застосування санкцій, передбачених статтею 228 ЦК України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Фондом не надано доказів, які б свідчили, що укладений позивачем правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Не надано також і обвинувального вироку суду, в якому було б встановлено вину позивача або посадових осіб ПАТ «Банк «Київська Русь» з приводу здійснення операції від 19 березня 2015 року щодо перерахування коштів на рахунок позивача , відкритий згідно вказаного Договору банківського вкладу на вимогу у національній валюті.

Відсутність вказаних обставин дає підстави стверджувати про необґрунтованість доводів відповідача щодо нікчемності укладеного правочину позивача з банком.

Натомість, як стверджує позивач та визнається Фондом, на поточний рахунок Позивача грошові кошти в сумі 190 000, 00 грн були перераховані до запровадження тимчасової адміністрації банку. Фондом не надано доказів того, що зазначені кошти фактично не вносились, або були внесені з порушенням існуючого законодавства, тощо.

Стосовно ж доводів Фонду про те, що зазначені кошти надійшли на поточний рахунок позивача з поточного рахунку юридичної особи, як надання безвідсоткової позики, що на думку відповідача свідчить про намагання юридичної особи отримати кошти не в порядку черговості від банку, а за рахунок Фонду, слід зазначити, що законодавством не заборонено надання юридичною особою безвідсоткової позики фізичній особі та здійснення перерахування таких коштів з рахунку юридичної особи на поточний рахунок останньої.

Так, згідно із ст. 1046 Цивільного кодексу України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як було зазначено вище, в підтвердження надання позивачу безвідсоткової позики (фінансової допомоги) юридичною особою до матеріалів справи надано договір позики; заяву позивача, а позивач зобов`язався повернути.

Отже, доводи відповідача щодо нікчемності договору банківського вкладу з мотивів перерахування коштів на рахунок позивача іншою фізичною особою, не ґрунтуються на нормах законодавства.

При цьому, в даному випадку, факт перерахування коштів в розмірі 190 000, 00 грн, на рахунок банківського рахунку позивача, відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь» згідно Договору банківського вкладу на вимогу у національній валюті, підтверджується відповідною банківською випискою по особовому рахунку.

Слід зазначити, що доводи відповідача про нікчемність договорів банківського вкладу у зв`язку із тим, що кошти на ім`я позивача надійшли внаслідок «дроблення» іншого вкладу є безпідставними, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину, а факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів у вказаному розмірі відповідачами не заперечується.

Враховуючи викладене позивач є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому вона протиправно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Таким чином, як Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волковим О.Ю., так і Фондом не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з підстав проведення перевірки банківських операцій по рахункам позивача, як і не включено позивача до переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

На підставі вищевикладеного, вбачається, що зобов`язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є обґрунтованим.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані дії не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до вимог статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Разом з тим, аналіз матеріалів справи не вказує на наявність обставин, які б вимагали встановити судовий контроль за виконанням даного рішення суду, як про це просить позивач.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відмові актуалізувати даних ОСОБА_1 за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 25003-62.3 від 19 березня 2015 року.

Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб актуалізувати дані щодо ОСОБА_1 та включити інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 25003-62.3 від 19 березня 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у розмірі 2 147, 00 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.