Справа № 400/13132/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/13132/23

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю.М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4 463,15 грн. за період з 12.11.2018 по 30.11.2019, включно, в сумі 56 384,46 грн., відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі Порядок № 1078).

- зобов`язати провести нарахування та виплатити щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення в сумі 4 463,15 грн. за період з 12.11.2018 по 30.11.2019, включно, в загальній сумі 56 384,46 грн., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що під час проходженні військової служби йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію різницю грошового забезпечення за період з 12.11.2018 по 30.11.2019 позивач зазначає, що розмір підвищення його доходу в березні 2018 року був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому місяці.

Отож, за таких обставин ОСОБА_1 вважає, що відповідно до положень абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, у ВЧ НОМЕР_1 виник обов`язок виплатити йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі: 4 463,15 грн., як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 20.04.2019 у справі № 320/8554/21, позивач наголошує на тому, що недотримання відповідачем вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 призвело до того, що йому виплачене грошове забезпечення у значно меншому розмірі.

Наведене, на переконання позивача, призвело до порушення його прав, оскільки пункт 1 статі 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) які визначає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог щодо бездіяльності відповідача у виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.11.2018 по 30.11.2019 з врахуванням вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

При цьому, суд виходив з того, що розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 (сума підвищення доходу за розрахунками суду склала - 4 795,36 грн) перевищує суму індексації- 4 463,15, що свідчить про відсутність правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 12.11.2018 по 30.11.2019 індексації-різниці («фіксованої індексації»).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, покликаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 20.04.2019 у справі № 320/8554/21, зазначає, що суд першої інстанції помилково не звернув увагу на тому, що для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), необхідно встановити, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

Для встановлення підстав щодо виплати індексації-різниці, суд, на думку ОСОБА_1 повинен був витребувати від ВЧ НОМЕР_1 довідки про розмір грошового забезпечення.

Проте, не здійснивши заходи для з`ясування всіх обставин у справі, суд, як вважає ОСОБА_1 , дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

На переконання скаржника, відповідач зобов`язаний був щомісяця нараховувати та виплачувати йому індексацію-різницю грошового забезпечення, у фіксованій сумі 4 463,15 грн. за період з 12.11.2018 по 30.11.2019, а всього за вказаний період до виплати належить сума 56 384,46 грн.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність доводів скаржника, у зв`язку з чим вважає що підстави для задоволення скарги відсутні.

Рішення суду першої інстанції відповідач вважає законним та обґрунтованим, а тому просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін..

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 у період з 12.11.2018 по 30.11.2019 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №238 від 12.11.2018 ОСОБА_1 з 12.11.2018 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 та на всі види забезпечення, у тому числі і грошового забезпечення.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №492 від 22.11.2019 ОСОБА_1 звільнений з військової служби відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я, на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби).

Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №290 від 30.11.2019 підполковник ОСОБА_1 , старший оперативний черговий відділу оперативного управління командного центру штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 30.11.2019 виключений і списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення.

Відповідно до клопотання командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 10.12.2019 №1/7196 Військова частина НОМЕР_2 виключена з мережі розпорядника бюджетних коштів та зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 (а.с.12).

28.06.2023 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою, у якій просив нарахувати й виплатити фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 463,15 грн. за період з 12.11.2018 по 30.11.2019 включно в сумі 56 384,46 грн. відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Листом від 17.07.2023 відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати індексації грошового забезпечення.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Так, спірним питанням є право позивача на виплату так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та її розмір. Позивач вважає, що для цього наявні всі умови, встановлені абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі і вище Порядок № 1078).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21 щодо підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні.

У цій справі Верховний Суд скасував рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та направив справу до суду першої інстанції на новий розгляд, визначивши коло питань, які не були досліджені судами попередніх інстанцій під час вирішення спору.

При цьому, суд касаційної інстанції керувався такими мотивами.

З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Провівши системне і цільове тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078, Верховний Суд дійшов висновку, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Досліджуючи обставини наявності у позивача право на отримання індексації різниці з 01.03.2018 по 06.10.2019, колегія суддів дійшла висновку, що правильне вирішення спірних правовідносин вимагає встановлення співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суми індексації, що мала скластися в цьому місяці.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У березні 2018 року прожитковий мінімум становив 1762 грн.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до приписів абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, даних Мінстатистики щодо індексів споживчих цін, сума індексації за березень 2018 року розраховується: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 слід помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,*253,30%/100), та становить 4 463,15 грн.

Для встановлення обставин підвищення розміру грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру), колегія використала, наявні в матеріалах справи довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2017 - 2018 роки.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 12.12.1991 №2011-ХІІ «грошовий дохід» включає в себе усі складові його грошового забезпечення, а не лише посадовий оклад.

Суд першої інстанції помилково не врахував щомісячну грошову винагороду у розмірі 4 231,50 грн. до складових грошового забезпечення, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 4795,36 грн, що перевищує суму індексації- 4 463,15грн.

Проаналізувавши наведені вище документи, колегія суддів встановила, що розмір грошового забезпечення позивача в лютому 2018 року становив 11 284 грн, в березні 2018 року 11 842,36 грн.

За таких умов, розмір збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року становив 558,36 грн. (11842,36 грн - 11284 грн).

Ураховуючи приписи абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, сталий щомісячний розмір індексації різниці ОСОБА_1 з 12.11.2018 до 30.11.2019 становить 3 904,79 грн. (4463,15 грн. 558,36 грн.).

Провівши відповідний розрахунок, колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір ненарахованої та невиплаченої позивачу індексації за період з 12.11.2018 до 30.11.2019 становить 49 200,36 грн, який складається з 46857,48 (3904,79 грн. * 12 місяців (з грудня 2018 року по листопад 2019 року включно) + 2342,88 грн. (18 днів роботи в листопаді 2018 року (3904,79 / 30 *18).

При цьому, розрахунок індексації за 18 днів листопада 2018 року здійснений з урахуванням приписів пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міноборони України від 07 червня 2018 року № 260, відповідно до якого розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Сформовані судом висновки та здійснені розрахунки підтверджують часткову обґрунтованість доводів скаржника про наявність підстав для нарахування та виплату індексації різниці за період з 12.11.2018 по 30.11.2019 в загальній сумі 49 200,36 грн.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені частково, оскільки позивач заявляв вимоги про нарахування та виплату індексації різниці грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. за період з 12.11.2018 по 30.11.2019, а всього в сумі 56 384,46 грн.

У відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд неправильно розтлумачив законодавство, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені позовних вимог із прийняттям постанови про часткове задоволення позову в цій частині.

За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 12.11.2018 по 30.11.2019, включно, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованому розмірі 3904,79 грн. в місяць, за період з 12.11.2018 по 30.11.2019, у загальній сумі 49 200,36 грн., відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 24.06.2024.