Справа № 160/31259/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/31259/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року (суддя Сидоренко Д.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо відмови подання та оформлення документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років згідно з п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 27 років 03 місяці; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області оформити документи та підготувати подання для призначення позивачу пенсії за вислугою років згідно з п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262- ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 27 років 03 місяці.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, з якої звільнений за власним бажанням відповідно до наказу від 12.02.2018 № 44 о/с за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом визначено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення становить 21 рік 10 місяців 29 днів.

ОСОБА_1 13.09.2023 через адвоката направив до ГУ НПУ в Дніпропетровській області запит щодо його пільгової вислуги років для призначення пенсії відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262- ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 21.09.2023 за № 1/Д-493аз/103/05-2023 відповідач повідомив заявника, що на день звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 не мав вислугу років 23 календарних роки 6 місяців і більше, правові підстави для зарахування до його календарної вислуги років періоди проходження ним служби на пільгових умовах відсутні.

Позивач вважає таку відмову протиправною, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 12 названого Закону визначено, що пенсія за вислугу років призначається:

а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;

б) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Особам, які є особами з інвалідністю внаслідок війни, пенсія на визначених у цьому пункті умовах призначається незалежно від віку.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 17 Закону, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Статтею 171 Закону передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідний Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні лише для визначення розміру пенсії (а не призначення пенсії), тому висновок відповідача про необхідність врахування виключно календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років є обґрунтованими та відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно, є вірним висновок суду першої інстанції, що згідно з законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин, необхідною умовою для призначення пенсії відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України № 2262- ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є наявність необхідної календарної вислуги років.

З огляду на те, що на час звільнення позивач не мав достатньої календарної вислуги років, визначеної Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підстави для підготовки пакету документів для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII, відсутні.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують, так само як і висновок суду першої інстанції, що правові позиції Верховного Суду, на які посилається позивач, не є застосовним до спірних правовідносин, адже висновки суду касаційної інстанції у відповідних справах ґрунтувалися на інших правових нормах.

В свою чергу, судом першої інстанції при вирішенні спору враховані актуальні правові позиції Верховного Суду, як то в справах № 200/4951/22, № 480/4827/22, № 560/9478/22, № 380/10714/22, № 360/17/23, № 600/3836/22-а.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року в адміністративній справі № 160/31259/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 25 червня 2024 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повна постанова складена 25 червня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова