Справа № 200/1169/24
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року Справа№200/1169/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення повного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за періоди проходження військової служби з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 31.12.2022 за виключенням вже виплаченої частини індексації;

зобов`язати нарахувати індексацію грошового забезпечення за періоди проходження військової служби з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): з 04.11.2019 по 30.09.2020 березня 2018 року, а з 01.10.2020 по 31.12.2022 жовтня 2020 року з урахуванням абзаців 3-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та виплатити її недоотриману частину за виключенням вже виплаченої частини індексації;

визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період проходження військової служби з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 07.02.2024 при звільненні з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 із застосуванням з 29.01.2020 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 для визначення розмірів складових грошового забезпечення;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) за періоди: з 04.11.2019 по 31.12.2019 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2019; з 01.01.2020 по 01.11.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020; з 01.04.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021; з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022; з 01.01.2023 по 31.12.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023; з 01.01.2024 по 07.02.2024 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт; а також здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за періоди проходження військової служби: з 04.11.2019 по 01.11.2020, що були нараховані під час звільнення, мають бути перераховані в сторону збільшення шляхом множення прожиткового мінімуму дія працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт, а з 01.04.2021 по 07.02.2024, що були нараховані під час переведення, мають бути перераховані в сторону збільшення шляхом множення прожиткового мінімуму дія працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт.

В обґрунтування позову зазначено, що під час проходження військової служби в спірний період розрахунок складових грошового забезпечення позивача протиправно визначався із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018. Втім, після скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова №103), яким передбачалося внесення змін до постанов КМУ, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, відповідач мав керуватися положеннями попередньої редакції пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 704), відповідно до якого розміри окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт.

Позивач вважає також, що у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців на підставі Постанови № 704, що набрала чинності 01.03.2018, та постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 № 1038 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2006 № 1644 і від 30.08.2017 № 704", що застосовується з 01.10.2020, індексація його грошового забезпечення мала проводитися із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця)березня 2018 року в період 04.11.2019 по 30.09.2020 та жовтня 2020 року в період з 01.10.2020 по 31.12.2022. Втім, під час розрахунку його індексації відповідачем нараховано та в подальшому виплачено її у меншому розмірі, ніж належний. Крім того, за період військової служби відповідача мав нараховувати щомісячну мінімальну фіксовану індексацію розміром 4258,75 грн. відповідно до абз.4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2023 № 1078 (далі Порядок № 1078).

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому визначив заперечення проти позову. Зазначено, що пункт 4 Постанови № 704 визначав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12. 13 і 14.". При цьому, з моменту набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України за змістом пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017. Тому, доводи позивача з цього приводу щодо невірного застосування відповідачем прожиткового мінімуму відповідно до п. 4 Постанови № 704,є хибними.

Відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення також. Вказав, що згідно статті 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів, індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з 2015 по 2018 рік у Міністерства оборони України не було.

Також, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. З березня по вересень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103 %, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103 % було перевищено, при цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року було опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію було необхідно проводити з грудня 2018 року.

Зазначив також, що із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 за № 1013 базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є не місяць зростання грошових доходів військовослужбовця (в тому числі у зв`язку із встановленням надбавок, виплати премії), а саме місяць, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

Таким чином, за відсутності підвищення тарифної ставки (посадового окладу), яку займав позивач, відповідачем не допущено протиправних дій щодо нарахування /не нарахування позивачеві індексації грошового забезпечення.

Проти присудженню з нього позивачу витрат на правничу допомогу відповідач також заперечував через їх необґрунтованість.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.03.2023 позовну заяву залишено без руху, ухвалою від 18.03.2023 поновлено позивачу строк звернення до суду, провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалами від 23.04.2024, 08.05.2024 витребувано додаткові докази у справі, ухвалою від 23.04.2024 також відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про повернення позову в частині вимог за період з 04.11.2019 по 01.11.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 07.02.2024 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 (відповідач), що підтверджується наказами останнього від 04.11.2019 № 315, від 01.11.2020 № 314, від 01.04.2021 № 95, від 07.02.2024 № 38.

Відповідно до матеріалів справи в період проходження позивачем служби з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 07.02.2024 розмір щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період проходження військової служби із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Зазначена обставина визнається сторонами та не є спірною.

Згідно з наданими суду відповідачем виписками по виплаченому позивачу грошовому забезпеченню у березні 2020 року позивачу виплачено 12 621,90 грн грошової допомоги на оздоровлення, у жовтні 2020 року 600,00 грн матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та 11 780,51 грн інших одноразових премій/доплат, у травні 2021 року 12 621,98 грн грошової допомоги на оздоровлення, у листопаді 2021 року 12 621,98 грн матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, у березні 2022 року 18161,99 грн грошової допомоги на оздоровлення, у жовтні 2022 року 16 729,36 грн матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та 16 729,36 грн інших одноразових премій/доплат.

У наказі відповідача від 01.11.2020 № 314 вказано виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, щодо щорічної основної відпустки вказано здійснити відрахування за 5 діб використаної щорічної основної відпустки за 2020 рік з грошового забезпечення позивача. У наказі від 07.02.2024 № 38 зазначено про невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки.

Згідно з наданими суду відповідачем виписками по виплаченому позивачу грошовому забезпеченню, у листопаді 2019 року позивачу виплачено 186,05 грн індексації, у грудні 2019 року-червні 2020 року по 216,51 грн на місяць, у липні-вересні 2020 року по 226,29 грн на місяць, у жовтні 2020 року 233,83 грн, в квітні 2021 року 331,42 грн, у травні-червні 2021 року по 499,40 грн на місяць, у липні 2021 року 463,91 грн, у серпні-вересні 2021 року по 616,15 грн на місяць, у жовтні-грудні 2021 року по 540,03 грн на місяць, у січні 2022 року 586,35 грн, у лютому-квітні 2022 року по 672,35 грн на місяць, у травні 2022 року 913,01 грн, у червні 2022 року 1017,21 грн, у липні 2022 року 1066,00 грн, у серпні-жовтні по 1281,80 грн на місяць, у листопаді 2022 року 1424,80 грн, у грудні 2022 року 1470,83 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.03.2021 у справі № 280/9393/20, яке набрало законної сили 05.04.2021, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.11.2020, оскільки за період з листопада 2019 року по листопад 2020 року виплачено індексацію у розмірі 2614,32 грн.

Листом від 21.02.2024 № 692/1759 відповідач повідомив позивача, що той проходив службу з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 07.02.2024, індексація здійснювалася в межах фінансових ресурсів бюджету.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ ТА ВИСНОВКИ

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

З моменту набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України за змістом пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова № 704), у первісній редакції було визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

У пункті 1 приміток Додатку 1 до Постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У примітці Додатку 14 Постанови № 704 теж визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Постанова №704 набрала чинності з 01.03.2018.

На момент набрання чинності Постановою № 704, пункт 4 цієї постанови був викладений у редакції згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Проте, пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, за наслідком розгляду якої суд визнав протиправним та нечинним пункт 6 Постанови КМУ № 103, яким внесено зміни до інших постанов Кабінету Міністрів України. Рішення суду вмотивоване тим, що пункт 6 постанови № 103, яким внесено зміни до інших постанов зменшує права пенсіонерів зазначеної категорії у порівнянні з їх попереднім становищем, а Кабінет Міністрів, приймаючи оскаржуваний пункт постанови діяв не в інтересах осіб, без урахування усіх існуючих обставин, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів широкого кола осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Тобто, з 29.01.2020, враховуючи дату ухвалення цього судового рішення, була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції.

Під час розгляду і вирішення цієї справи положення п. 4 Постанови № 704 та п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України підлягають солідарному застосуванню.

Зазначені норми права та вищенаведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід було визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Фактично з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 розрахункову величину для обчислення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями було змінено з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

При цьому, суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19, Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19, від 21.09.2023 у справі № 260/3564/22).

Таким чином, для обчислення позивачу посадового окладу та окладу за військовим званням, і виплат, що обчислюються із них, належало використовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня поточного року, в тому числі, і до 29.01.2020, у випадку позивача з 04.11.2019.

Водночас слід вказати, що 20.05.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, якою внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Згідно з пунктом 2 указаної постанови № 481 абз. 1 п. 4 постанови № 704 викладено в такій редакції: Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Тобто, пункт 4 постанови № 704, викладений з 20.05.2023 у згаданій редакції, передбачає встановлення фіксованої суми, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовим званням, та не має у цьому прив`язки до певного розміру прожиткового мінімуму.

Наведене свідчить про відсутність підстав для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з 20.05.2023 по 07.02.2024, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2023, 01.01.2024 відповідно.

З огляду на зміну редакції п. 4 постанови № 704 з 20.05.2023, підстави задоволення відповідних позовних вимог в частині періоду з 20.05.2023 по 07.02.2024 відсутні.

Законом України Про Державний бюджет України на 2019 рік визначено прожиткового мінімуму працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1921 гривні, Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік з 1 січня - 2102 гривень, Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік з 1 січня - 2270 гривень, Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік з 1 січня - 2481 гривні, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік з 1 січня - 2684 гривні.

Відповідач в ході розгляду справи підтвердив використання в період з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 19.05.2023 для обчислення посадового окладу позивачу та окладу за військовим званням, та, відповідно, інших виплат, що обчислені із них, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 (1762 грн), що є протиправним.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи розрахунку безпосередньо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, належним способом захисту порушеного права позивача суд вважає визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 19.05.2023 та інших виплат, в тому числі одноразових, що обчислюються виходячи із посадового окладу та окладу за військовим званням, показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 для визначення розмірів складових грошового забезпечення; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 19.05.2023 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704.

Щодо індексації грошового забезпечення позивача суд зазначає таке.

Абзац 2 частини третьої статті 9 Закону № 2011 передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон № 1282).

Згідно зі ст. 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ст. 6 Закону 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно із пунктом 1-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про те, що не нарахування та невиплата індексації грошового забезпечення є порушенням вимог Закону від 03.07.1991 № 1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Пунктом 4 Порядку 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Пункт 5 Порядку № 1078, в редакції чинній з 01.12.2015 передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Пункт 10-2 Порядку № 1078 в редакції, чинній з 01.12.2015 передбачає, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, починаючи з 01.12.2015 у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, № 1078, використовується поняття місяць підвищення доходу.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Місяцем підвищення доходу є місяць, в якому підвищено тарифну ставку (оклад). Тож, починаючи із 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У місяці підвищення доходу індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця. Отже, відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Постановою КМУ № 1294 від 07.11.2007 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, що набрала чинності 01.01.2008, встановлювалися посадові оклади військовослужбовців з 01.01.2008 по 28.02.2018.

01.03.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Отже, місяцем підвищення доходу для подальшого нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення є березень 2018 року, оскільки саме в цьому місяці відбулося підвищення розміру грошового забезпечення.

Позивач посилається на те, що 03.11.2020 набрала чинності постанова КМУ від 28.10.2020 № 1038, якою внесені зміни до постанови № 704, що тягне за собою підвищення тарифних ставок (окладів), у зв`язку з чим базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став жовтень 2020 року.

Водночас, суд із такими доводами не погоджується, оскільки такі зміни не стосуються підвищення тарифних ставок (окладів) позивача.

Пунктом 2 Постанови № 1038 внесено наступні зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704:

1) підпункт 3 пункту 6 викладено в такій редакції: 3) доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які обіймають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю, і мають вчене звання доцента, старшого наукового співробітника або старшого дослідника, в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням;

2) у додатках до постанови: примітки до додатків 1, 12-14 викладено в новій редакції.

Даною постановою затверджено з 01.10.2020 нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшого складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу та нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів.

Відповідно до п. 2 Постанови № 1038 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з дня набрання чинності пунктом 6 розділу I Закону України від 17.10.2019 № 205-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання військового обов`язку та проходження військової служби" (Закон № 205-ІХ) та пунктом 4 розділу I Закону України від 04.06.2020 № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" (Закон № 680-ІХ).

Пунктом 4 розділу I Закону № 680-IX внесені зміни до ч.ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 2232-XII та встановлено нові військові звання.

Аналіз Постанови № 1038, частин 2 та 3 ст. 5 Закону № 2232-XII (в редакціях до та після внесення змін Законом № 680-IX) та Постанови № 704 (в редакціях до та після внесення змін Постановою № 1038) дозволяє дійти висновку про те, що внесені Постановою № 1038 зміни до Постанови № 704 пов`язані із встановленням нових військових звань та встановленням відповідних коефіцієнтів саме для цих звань.

При цьому щодо військових звань, які були встановлені ч.ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 2232-XII до внесення до цих положень змін згідно із Законом № 680-IX, - тарифні коефіцієнти після внесення даних змін фактично не змінилися.

Відповідно до даних військового квитка позивача серії НОМЕР_2 йому 20.11.2018 присвоєно звання старший солдат.

Так, відповідно до схеми тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, передбаченої Постановою № 704 в редакції до внесення змін Постановою № 1038, тарифні коефіцієнти за військовими (спеціальними) званнями "старший солдат" складали 0,34.

Ті самі тарифні коефіцієнти за військовими (спеціальними) званнями "старший солдат" установлені схемою тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, передбаченою Постановою № 704 в редакції після внесення змін Постановою № 1038 (аналогічні 0,34).

Таким чином, внесення Постановою № 1038 змін до Постанови № 704 не призвело до підвищення тарифних ставок за військовими (спеціальними) званнями позивача або до підвищення його посадового окладу, а відтак жовтень 2020 року не є місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) позивачу за період з 01.10.2020 по 31.12.2022, відтак відповідні позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Повертаючись до правил проведення індексації слід вказати, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці (визначена у місяці підвищення доходу як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу).

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Відповідач обґрунтовує виплату індексації у нарахованому ним розмірі тим, що з березня по вересень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103 %, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103 % було перевищено, при цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року було опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію було необхідно проводити з грудня 2018 року.

Так, щодо поточної індексації суд зазначає, що право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).

Водночас, як передбачено абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у разі, якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації розмір індексації у місяці підвищення визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Така сума індексації виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави дійти висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці, що визначається у разі, якщо підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, має щомісячний фіксований характер, її виплата є обов`язковою для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Військовий квиток позивача серії НОМЕР_3 свідчить, що військову службу він розпочав у 2017 році (у військовій частині НОМЕР_4 з 01.11.2017), військову присягу прийняв 02.12.2017, станом на березень 2018 року перебував на службі.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави дійти висновку, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній на час служби у військовій частині НОМЕР_1 право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.

У цьому контексті суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання індексації за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, тобто на отримання суми індексації-різниці.

Якщо вказана умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування необхідно встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21.

Судом встановлено, що відповідач нараховував та виплачував позивачу індексацію за період з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 31.12.2022, водночас, відповідач не надав суду документів щодо співвідношення розміру підвищення грошового доходу у березні 2018 року та суми індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, що б надавало можливість встановити наявність чи відсутність підстав для виплати так званої фіксованої суми індексації з місяця підвищення доходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вказане свідчить про необчислення відповідачем різниці між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу позивача (А), оскільки відповідачем не надано доказів такого порівняння із сумою підвищення доходу позивача у березні 2018 року суми можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, доказів її обчислення та визначення для її розрахунку, зокрема, величини приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року.

Су не приймає доводи позивача про необхідність виплати мінімальної фіксованої індексації у сумі 4258,75 грн (з посиланням на лист Мінсоцполітики України від 29.12.2017 № 122/о/66-17 Про індексацію грошового забезпечення), оскільки такі твердження стосуються обчислення суми індексації у грудні 2017 року (наведений позивачем розрахунок: 1762 х 241,7 : 100) при підвищенні посадових окладів військовослужбовців востаннє, як вказує позивач, у січні 2008 року. Суд зазначає, що вказане не відповідає обставинам даної справи, наведеним вище, оскільки для спірного періоду місяцем підвищення розміру грошового забезпечення є березень 2018 року.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

З огляду на таке, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення повного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за періоди проходження військової служби з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 31.12.2022 за виключенням вже виплаченої частини індексації та зобов`язання нарахувати індексацію грошового забезпечення за періоди проходження військової служби з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березня 2018 року, з урахуванням абзаців 3-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та виплатити її недоотриману частину за виключенням вже виплаченої частини індексації.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з наявними в матеріалах справи документами судові витрати позивача складаються з витрат на правову допомогу 5000,00 грн, на підтвердження понесення яких позивачем надано суду договір від 09.02.2024 із адвокатом Берзінь С.Л. (свідоцтво якого та ордер від 28.02.2024 на ведення цієї справи наявні в матеріалах справи), акт наданих послуг від 16.02.2024 на суму 5000 грн (складання та подання позову, супровід справи в суді, 5 годин по 1000 грн), квитанцію на суму 5000 грн від 13.02.2024.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката належать розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, враховуючи задоволення позову частково, суд вважаєза необхідне присудити з відповідача витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеній частині позовних вимог 2500,00 грн.

Беручи до уваги викладене вище, на підставі положень Законів України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про індексацію грошових доходів населення, Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, Податкового кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення повного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди проходження військової служби з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 31.12.2022 за виключенням вже виплаченої частини індексації.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди проходження військової служби з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березня 2018 року, з урахуванням абзаців 3-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та виплатити її недоотриману частину за виключенням вже виплаченої частини індексації.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 19.05.2023 та інших виплат, в тому числі одноразових, що обчислюються виходячи із посадового окладу та окладу за військовим званням, показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 для визначення розмірів складових грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 04.11.2019 по 01.11.2020 та з 01.04.2021 по 19.05.2023 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Військова частина НОМЕР_1 (відповідач) АДРЕСА_2 .

Суддя А.С. Михайлик