Справа № 580/3531/19
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року справа № 580/3531/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Уманьпиво до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Київської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Уманьпиво (далі товариство, позивач) подало позов до Офісу великих платників податків ДФС України (далі Офіс, відповідач-1), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 21.06.2019, № від 21.06.2019.

Ухвалою від 24.01.2020 Черкаський окружний адміністративний суд залучив до участі у справі співвідповідачем Київську митницю Держмитслужби (далі митниця, відповідач-2).

Рішенням від 06 березня 2020 року Черкаський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю, визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення № від 21.06.2019, № від 21.06.2019, а також, зокрема, стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС України, Київської митниці Держмитслужби солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Уманьпиво судові витрати пов`язані з підготовкою до розгляду справи у сумі 90472 грн 02 коп.

Постановою від 23 липня 2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційні скарги Офісу великих платників податків ДФС України та Київської митниці Держмитслужби залишив без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року без змін.

Постановою від 2 червня 2023 року Верховний Суд касаційні скарги Київської митниці Держмитслужби та Офісу великих платників податків ДФС задовольнив частково:

- рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року скасував в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС та Київської митниці Держмитслужби солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Уманьпиво судових витрат, пов`язаних із підготовкою до розгляду справи, в сумі 90472,02 грн та справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції;

- в іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року залишив без змін.

16.06.2023 вказана адміністративна справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та шляхом автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Гаврилюку В.О.

Ухвалою від 21.06.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв адміністративну справу до свого провадження, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 17.07.2023.

05.07.2023 від представника Київської митниці Держмитслужби до суду надійшло клопотання, в якому представник відповідача-2 просив відмовити у стягненні з митниці понесених витрат на підготовку до позову у сумі 90472,02 грн. Зазначив, що згідно посилань позивача, вказана сума складається з 63541,56 грн як компенсація витрат за складання компанією DHL Freight GmbH таблиці експортних декларацій, які оформлювались нею при вивезенні товару з Німеччини та 26930,46 грн витрат, понесених ТОВ Уманьпиво на відрядження представника фірми до Німеччини до місця зустрічі з представниками компанії DHL Freight GmbH. Представник відповідача-2 вважає вказані витрати необґрунтованими, зазначивши, що таблиця з переліком декларацій або ж копії митних декларацій наданих компанією DHL Freight GmbH не покладені судом в основу прийнятого рішення, тобто даний доказ не мав значення для вирішення справи. Не зрозумілою видається настільки значна сума (63541,56грн) за складання і надання таблиці з деклараціями компанією DHL Freight GmbH, яка ж і займалась декларуванням вантажу на експорт. Витрати, понесені ТОВ Уманьпиво на відрядження представника фірми до Німеччини до місця зустрічі з представниками компанії DHL Freight GmbH вважає необґрунтованими, оскільки замовлення копій експортних митних декларацій могло бути здійснено в телефонному або електронному режимі.

03.08.2023 суд замінив відповідачів на їх правонаступників, відповідача-1 на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ВП 44082145) та відповідача-2 на Київську митницю (ВП 43997555).

18.10.2023 позивач подав до суду пояснення щодо судових витрат, в якому зазначив, що контрагент позивача надав вибірку по 21 експортній декларації, яка спростовує наведений в Акті перевірки факт, що згідно даних компанії DHL Freight GmbH на адресу TOB Уманьпиво було оформлено 65 експортних митних декларацій на загальну суму 1124750,00 євро. За проведену роботу компанія DHL Freight GmbH виставила рахунок № 991181473 від 14.10.2019 компанії Kronenbrauerei Offenburg GmbH (теперішня Brauwerk Baden GmbH) на суму 2380,00 євро в т.ч. ПДВ за складання таблиці експортних декларацій. В свою чергу компанія Kronenbrauerei Offenburg GmbH (теперішня Brauwerk Baden GmbH) виставила рахунок № 608643 від 31.10.2019 на компенсацію понесених витрат за складання таблиці експортних декларацій DHL Freight GmbH в розмірі 2380,00 Євро. 20.11.2019 ТОВ Уманьпиво провело оплату, що підтверджується платіжним дорученням та випискою з банку. Також згідно виписки AT КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК загальна сума витрат на купівлю валюти в сумі 2380,00 Євро склала 63541,56 гривень.

Крім того, ТОВ Уманьпиво понесені витрати на відрядження представника до місця зустрічі для проведення звірки та отримання доказів, що підтверджується авансовим звітом на суму 26930,46 гривень, які включають: вартість авіаквитка Бориспіль-Мюнхен - 5408 грн; за проживання в готелі Linde згідно рахунку № 17719 від 09.10.2019 - 58 Євро з ПДВ, що еквівалентно в українських гривнях 1574,3 грн; за проживання в готелі Mercure згідно рахунка № 1374-235622 від 12.10.2019 - 184 Євро, що еквівалентно в українських гривнях 4990,84 грн; за проживання в готелі Citronex Мор згідно рахунка - фактури № 1400/2019/MHKRA/KRA від 12.10.2019 - 348 польських злотих що еквівалентно в українських гривнях 2180,46 грн; за проживання в готелі ФОП ОСОБА_1 згідно рахунка № 000342 від 14.10.2019 1541,74 грн; згідно авансового звіту добові становлять 11235,42 грн. Таким чином, загальна сума витрат пов`язаних з підготовкою до розгляду справи склала 90472,02 гривень.

25.10.2023 представник відповідача-1 подав заперечення проти пояснень щодо стягнення витрат, в якому, крім доводів аналогічних зазначених у клопотанні від 05.07.2023, вказав, що рахунок № 991181473, виставлений компанією DHL Freight GmbH на суму 2380 євро на адресу компанії Kronenbrauerei Offenburg GmbH, не містить інформації за які саме декларації виставлений рахунок і чи стосуються вони взагалі позивача. Рахунок № 608643 на таку ж суму 2380 євро від компанії Brauwerk Baden (попередня назва Kronen-Brauhaus Offenburg) на адресу ТОВ Уманьпиво, в якому також відсутня інформація за які саме декларації виставлений рахунок і чи стосуються вони позивача. При цьому також не зрозуміло, яке відношення до даної операції має компанія Brauwerk Baden (попередня назва Kronen-Brauhaus Offenburg), оскільки вона не виступала експортером і рахунок на 2380 євро виставлявся компанією DHL Freight GmbH не на її адресу, а на адресу експортера Kronenbrauerei Offenburg GmbH. Вважає необґрунтованою суму 26930,46 грн витрат, понесених ТОВ Уманьпиво на відрядження представника фірми до Німеччини до місця зустрічі з представниками компанії DHL Freight GmbH, оскільки замовлення копій експортних митних декларацій могло бути здійснено в телефонному або електронному режимі та не потребувало фізичного відрядження до Німеччини. Звернув увагу, що жодного доказу того, що надані позивачем разом з поясненням документи про відрядження стосуються саме відрядження для отримання реєстру декларацій не надано, у наданому посвідченні про відрядження № 407 метою відрядження вказано вирішення виробничих питань. Тобто, відрядження, документи по якому надано суду згідно даного посвідчення, стосувалось питань, пов`язаних з процесом виробництва а не отримання доказів, декларацій, документів, інформації, тощо (враховуючи, що позивач так само як і експортер пивного заводу з Німеччини саме займаються виробництвом пива, вказане відрядження і стосувалось питань основної діяльності підприємств по виробництву, налагодженню роботи імпортованого заводу, тощо. При цьому, прийняття рішення про наявність в діях підприємства порушень, складання відповідного Акту перевірки, донарахування податків зі складанням, скасованих в подальшому судом податкових повідомлень-рішень, здійснювалось Офісом великих платників податків. Митниця не приймала в даному випадку жодних рішень, тим більше таких, які б були визнані судом протиправними чи скасовані, у зв`язку із чим вважає покладання витрат на митницю безпідставним.

26.10.2023 представник відповідача-2 подав заперечення на пояснення щодо стягнення судових витрат, в якому зазначив, що позивач не навів належних доказів та обґрунтованих тверджень стосовно значної необхідності та саме неминучості відрядження представника ТОВ Уманьпиво ОСОБА_2 в Німеччину. Вважає відрядження представника позивача, мотивоване метою отримання належних доказів та підготовкою позовної заяви, економічно недоцільним, та таким, що не становило такої значної необхідності для направлення у відрядження свого представника в Німеччину. Також зазначив, що враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, розмір заявлених судових витрат у розмірі 90472,02 грн є необґрунтований та завищеним.

У судовому засіданні 09.11.2023 суд протокольним рішенням закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 16.11.2023. У судовому засіданні 16.11.2023 представниця позивача просила стягнути з відповідачів понесені судові витрати у розмірі 90472,02 грн. Представники відповідача просили відмовити у стягненні вказаного розміру судових витрат з підстав викладених у запереченнях, оголошено перерву у розгляду справи по суті до 28.11.2023. 28.11.2023 учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, до суду не прибули, у зв`язку із чим згідно ч. 1 ст. 205 КАС України суд вирішив здійснити подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд зазначає, що в межах нового розгляду справи необхідно дослідити виключно питання необхідності стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судових витрат, пов`язаних із підготовкою до розгляду справи, в сумі 90472,02 грн.

Так, Верховний Суд скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судових витрат, пов`язаних із підготовкою до розгляду справи, в сумі 90472,02 грн зазначив, що у розглядуваній ситуації судами констатовано, що позивачем понесено витрати в сумі 90470,02 грн на оплату таблиці експортних декларацій та відрядження представника позивача до місцезнаходження контрагента Фірми Kronenbrauerei Offenburg GmbH. Проте, не зазначено, якими доказами підтверджено зазначену суму судових витрат, пов`язаних із підготовкою до розгляду справи, та не перевірено необхідність відрядження представника платника до місцезнаходження контрагента Фірми Kronenbrauerei Offenburg GmbH саме в межах даного судового процесу.

Суд встановив, що за створення таблиці експортних митних декларацій, компанія DHL Freight GmbH сформувала рахунок № 991181473 від 14.10.2019 компанії Kronenbrauerei Offenburg GmbH на суму 2380,00 євро в т.ч. ПДВ (а.с. 75-76 Тому 6).

Згідно рахунку № 608643 від 31.10.2019 компанія Brauwerk Baden GmbH (попередня назва Kronen-Brauhaus Offenburg) сформувала вказаний рахунок ТОВ Уманьпиво (а.с. 73-74 Тому 6).

Згідно платіжного доручення AT КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК в іноземній валюті № 107 від 19.11.2019 ТОВ Уманьпиво здійснило переказ на користь компанія Brauwerk Baden GmbH у сумі 2380,00 євро. Відповідно до виписки AT КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК загальна сума витрат на купівлю валюти в сумі 2380,00 євро склала 63541,56 гривень.

Щодо витрат пов`язаних із відрядженням представника позивача до Німеччини, суд встановив, таке.

Згідно посвідчення про відрядження № 407 від 09.10.2019 метою відрядження вказано вирішення виробничих питань.

Відповідно до звіту про використання коштів від 21.10.2019 на суму 26930,46 гривень, витрати включають: вартість авіаквитка Бориспіль-Мюнхен - 5408 грн; за проживання в готелі Linde згідно рахунку № 17719 від 09.10.2019 - 58 Євро з ПДВ. що еквівалентно в українських гривнях 1574,3 грн; за проживання в готелі Mercure згідно рахунка № 1374-235622 від 12.10.2019 - 184 Євро, що еквівалентно в українських гривнях 4990,84 грн; за проживання в готелі Citronex Мор згідно рахунка - фактури № 1400/2019/MHKRA/KRA від 12.10.2019 - 348 польських злотих що еквівалентно в українських гривнях 2180,46 грн; за проживання в готелі ФОП ОСОБА_1 згідно рахунка № 000342 від 14.10.2019 1541,74 грн; згідно авансового звіту добові становлять 11235,42 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Так, статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою цієї ж статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Вказані критерії також застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява №19336/04) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268 рішення у цій справі). У рішенні від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) обґрунтованість; 4) пов`язаність.

Суд врахував, що таблиця експортних митних декларацій (а.с. 79 Тому 6) складена компанією DHL Freight GmbH, яка здійснювала митне оформлення поставленого обладнання, відтак її складання не потребувало значних витрат часу та ресурсів, у зв`язку із чим зазначена вартість її формування у сумі 63541,56 грн (2380 євро) суд вважає необґрунтованою.

Крім того, суд зазначає, що позовна заява містила лише опосередковане посилання на вказану таблицю та не входила до ключових підстав позову. Суд також врахував, що суди, під час розгляду справи, визнаючи протиправними ППР, виходили із мотивів, що не охоплювали обставину наявності переліку не виконаних митних декларацій. Таким чином, наявність таблиці експортних митних декларацій не мала значення для розгляду цієї справи по суті.

Суд також врахував, що рахунок № 608643 на суму 2380 євро, наданий позивачу від компанії Brauwerk Baden (попередня назва Kronen-Brauhaus Offenburg, а.с. 73, 74 Тому 6), яка не виступала експортером обладнання у спірних правовідносинах, а рахунок на 2380 євро виставлявся компанією DHL Freight GmbH не на її адресу а на адресу експортера Kronenbrauerei Offenburg GmbH.

З урахуванням вказаних обставин, враховуючи встановлені обставини необґрунтованості розміру вартості за формування таблиці експортних митних декларацій та відсутності її необхідності для розгляду справи по суті, суд доходить висновку, що понесені позивачем витрати у сумі 63541,56 грн не належать розподілу.

Щодо витрат, понесених ТОВ Уманьпиво на відрядження представника фірми до Федеративної Республіки Німеччини у сумі 26930,46 грн суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні жодні докази, які підтверджують, що відрядження представника позивача зумовлене необхідністю вчинення дій, що пов`язані саме з розглядом цієї справи. Суд врахував, що у наданому посвідченні про відрядження № 407 від 09.10.2019 (а.с. 59 Тому 6, зворотній бік) метою відрядження вказано вирішення виробничих питань. На переконання суду вирішення питань, пов`язаних з процесом виробництва не може мати наслідком відшкодування витрат пов`язаних із розглядом справи.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що витрати, понесені ТОВ Уманьпиво на відрядження представника фірми до Федеративної Республіки Німеччини у сумі 26930,46 грн також не належать розподілу.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат, пов`язаних із підготовкою до розгляду справи в сумі 90472,02 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 132, 138, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Розподіл судових витрат, пов`язаних із підготовкою до розгляду справи в сумі 90472,02 грн не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Уманьпиво (20301, Черкаська область, м. Умань, вул. Успенська, 29, );

2) відповідач-1 Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (02068, м. Київ, вул. Кошиця, буд. 3, );

3) відповідач-2 Київська митниця (03124, м. Київ, б. Гавела Вацлава, будинок 8А, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 25.06.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК