Справа № 566/260/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 червня 2024 року

м. Київ

справа №566/260/24

адміністративне провадження № Пз/990/6/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р.,

розглянувши подання Млинівського районного суду Рівненської області про розгляд Верховним Судом справи №566/260/24 як зразкової за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, - поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області Сусела Миколи Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

УСТАНОВИВ:

12 березня 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) пред`явив позов Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, - поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області Сусела Миколи Сергійовича , у якому просить суд:

- скасувати як протиправну постанову серії ЕНА №1520761 від 25 лютого 2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу розміром 340,00 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 цього Кодексу.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що не перевищував обмеження швидкості руху в населеному пункті, а відтак, не вчиняв правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також ОСОБА_1 доводить, що виміряна поліцейським швидкість руху керованого ним транспортного засобу (92 км/год) є сумнівною, мотивувавши тим, що поліцейський тримав вимірювальний прилад TruCAM у руці. Згідно з доводами позивача, це суперечить положенням частини другої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», а тому показання приладу не можуть бути доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

12 березня 2024 року Млинівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Лободзінського А.С. відкрив провадження у справі №566/260/24 за цим позовом.

23 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Музика-Дубравський В.А. - подав до Млинівського районного суду Рівненської області клопотання про звернення з поданням до Верховного Суду про розгляд цієї справи як зразкової.

04 червня 2024 року Млинівський районний суд Рівненської області постановив ухвалу про задоволення вказаного клопотання представника позивача та звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд Верховним Судом цієї справи як зразкової.

04 червня 2024 року суддя Млинівського районного суду Рівненської області Лободзінський А.С. склав подання до Верховного Суду про розгляд Верховним Судом справи №566/260/24 як судом першої інстанції з метою ухвалення зразкового рішення.

Подання було направлено засобами поштового зв`язку 10 червня 2024 року та надійшло до Верховного Суду 17 червня 2024 року разом з матеріалами справи №566/260/24.

Обґрунтовуючи необхідність розгляду Верховним Судом цієї справи як зразкової, суд, який надав подання, послався на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на аргументах про неправомірне використання поліцейським приладу TruCAM у ручному режимі через протиріччя цього способу приписам частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

У цьому контексті суд, який надав подання, зазначив, що у провадженні Млинівського районного суду Рівненської області перебувала справа №566/1131/21 з аналогічним предметом та підставами позову, де рішенням від 29 листопада 2021 року позов був задоволений на основі висновку про те, що подібний спосіб використання поліцейським приладу TruCAM суперечить частині першій статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Утім Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 31 березня 2022 року скасував рішення місцевого суду та відмовив у задоволенні позову, дійшовши висновку, що в контексті пункту 2 частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» використання поліцейським приладу TruCAM у ручному режимі є правомірним.

Суд, який надав подання, зауважив, що відповідач у відзиві висловив позицію, яка відповідає висновкам Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №566/1131/21. Водночас суд наголосив, що в адміністративних судах перебували і перебувають справи, які мають аналогічні з позовом ОСОБА_1 предмет і підстави та у яких ухвалено протилежні за змістом судові рішення. У цьому контексті суд, який надав подання, зазначив, що:

- у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі №157/703/20, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі №758/8181/23, постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі №554/1946/21 висловлена позиція, яка узагальнено полягає в тому, що при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам статті 40 цього Закону;

- натомість у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі №607/21710/23, постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у справі №677/1077/23, від 23 березня 2023 року у справі №128/1341/22 висловлена позиція, суть якої зведено до того, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- та відеозйомку, і конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, тому вимоги статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» не поширюється на спірні правовідносини.

Крім цього, суд, який надав подання, указав, що відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень за квітень-травень 2024 року свідчать про перебування в провадженні адміністративних судів значної кількості справ з аналогічним предметом позову, остаточні судові рішення в яких дотепер не ухвалено, а саме:

- рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 травня 2024 року у справі №490/8055/23 відмовлено у задоволенні позову; на судове рішення подано апеляційну скаргу, вирішується питання про відкриття апеляційного провадження;

- рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 08 травня 2024 року у справі №712/3559/24 позов задоволено; на судове рішення подано апеляційну скаргу, вирішується питання про відкриття апеляційного провадження;

- рішенням Київського районного суду міста Харків від 29 квітня 2024 року у справі №953/2368/24 відмовлено у задоволенні позову, апеляційний суд ухвалою від 21 травня 2024 року витребував матеріали справи;

- рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року у справі №211/5788/21 позов задоволено; ухвалою апеляційного суду від 24 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження.

На тлі викладеного суд, який надав подання, зазначив, що справа №566/260/24 за позовом ОСОБА_1 є аналогічною до перелічених, тому з метою забезпечення єдності й сталості судової практики та на підставі статті 290 Кодексу адміністративного судочинства України просить Верховний Суд відкрити провадження у цій справі як зразковій і розглянути її по суті як суд першої інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі №566/260/24 як зразковій, Верховний Суд керується таким.

Згідно з пунктом 21 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 290 КАС України, якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.

Частина друга статті 290 КАС України передбачає, що у поданні про розгляд справи Верховним Судом як зразкової зазначаються підстави, з яких суд, що надає подання, вважає, що справа має бути розглянута Верховним Судом як зразкова, у тому числі посилання на типові справи. До подання додаються матеріали справи.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 4 КАС України зразкова адміністративна справа - це типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Інститут зразкової справи запроваджений з метою вирішення Верховним Судом питань застосування норм матеріального права у значній кількості адміністративних справ, які характеризуються аналогічними позовними вимогами та підставами виникнення спору, однаковими нормами, які регулюють спірні правовідносини, а також відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень.

Лише наявність усіх зазначених ознак типових справ та їхня значна кількість є підставою для висновку про доцільність ухвалення рішення у зразковій справі задля забезпечення передбачуваності та єдності правозастосовної практики у певній категорії спірних правовідносин та швидкого розгляду великої кількості однотипних справ.

На цьому тлі Верховний Суд зауважує, що у поданні відсутні відомості про наявність значної кількості нерозглянутих типових справ відповідної категорії в Млинівському районному суді Рівненської області чи інших судах.

Перелічені у поданні як типові справи №№566/1131/21, 157/703/20, 758/8181/23, 554/1946/21, 607/21710/23, 677/1077/23, 128/1341/22 уже розглянуто судами першої й апеляційної інстанцій по суті та за результатами їхнього розгляду ухвалено остаточні судові рішення.

Натомість справи №№490/8055/23, 712/3559/24, 953/2368/24, 211/5788/21 розглянуто судами першої інстанції та перебувають на стадії апеляційного перегляду, а їхня кількість є незначною та не визначає доцільність ухвалення зразкового рішення.

Крім цього, у поданні достатньою мірою не розкрито позицію про те, у чому суд бачить проблему щодо питання застосування до спірних правовідносин норм статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» (зумовленої, наприклад, нечіткістю чи суперечливістю законодавства; неузгодженістю судової практики вирішення цих спорів; неможливості надання самостійної відповіді на поставлені ним питання, з приводу яких пропонує висловитися Верховному Суду).

На думку Суду, недостатньо передати для вирішення Верховному Суду справу як зразкову лише тому, що такі справи непоодинокі. Передусім має існувати правова проблема, яка потребує однакового вирішення для значної кількості (типових) справ, а не лише справа/справи, у яких необхідно постановити рішення.

Ураховуючи, що норма частини першої статті 290 КАС України передбачає можливість звернення до Верховного Суду із поданням про розгляд справи як зразкової за умови перебування у провадженні одного або декількох адміністративних судів значної кількості типових адміністративних справ, то Суд уважає, що вказівка у поданні на справи, які уже розглянуто по суті, свідчить, що таке подання складене без дотримання вимог щодо його змісту.

Відповідно до частини шостої статті 290 КАС України Верховний Суд відмовляє у відкритті провадження у зразковій справі, якщо подання не відповідає вимогам частини першої та (або) другої цієї статті, зокрема через значні розбіжності у їх фактичних обставинах, які унеможливлюють прийняття для них зразкового рішення.

На цій основі Суд дійшов висновку, що зазначені у поданні підстави не зумовлюють доцільності розгляду цієї справи Верховним Судом як зразкової, а подання - не відповідає вимогам частини першої статті 290 КАС України, тому у відкритті провадження у зразковій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 248, 290 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у зразковій справі №566/260/24 за поданням Млинівського районного суду Рівненської області відмовити.

Матеріали адміністративної справи №566/260/24 разом з поданням та доданими документами повернути до Млинівського районного суду Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко

О.Р. Радишевська,

Судді Верховного Суду