Справа № 260/403/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 червня 2024 рокум. Ужгород№ 260/403/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача щодо залишення без розгляду адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Поковби Василя Васильовича (далі представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (далі - відповідач), яким просить суд:

1) визнати протиправним бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2015 рік у кількості - 3 календарні дні, за 2016 рік у кількості - 20 календарних днів, за 2017 рік - у кількості 12 календарних днів, за 2018 рік - у кількості 14 календарних днів, за 2019 рік - у кількості 13 календарних днів, за 2020 рік у кількості 45 календарних днів;

2) зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку у кількості 107 календарних днів.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін.

У подальшому представником відповідача подано до суду письмове клопотання в якому просить залишити без розгляду позов через пропущений строк на звернення до суду.

Розглянувши заявлене клопотання відповідача про залишення позовних вимог без розгляду, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. За змістом частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Правова регламентація поновлення процесуального строку забезпечується, серед іншого, приписами частин першої, третьої та шостої статті 121 КАС України. Вказані норми визначають, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Частина друга статті 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який в адміністративному судочинстві визначений як строк звернення до суду.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Інакше кажучи, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Закарпатській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26 лютого 2021 року № 47 о/с позивача звільнено зі служби в поліції, відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» за п. 7 (за власним бажанням).

Водночас до суду за захистом права, щодо не нарахування грошової компенсації за невикористанні ним дні відпусток, яке виникло у день звільнення, позивач звернувся лише 26 січня 2024 року.

Як зазначає представник відповідача, відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Додатково вказує, що до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений відповідним строком з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд не погоджується із такими висновками представника відповідача, оскільки Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, зазначив, що як на момент звільнення позивача з військової служби (31 липня 2020 року), виключення його із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (02 вересня 2020 року), так і на момент отримання відповіді відповідача від 02 серпня 2021 року № 436, наданої на заяву про надання довідки про розмір грошового забезпечення, частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

У зв`язку з тим, що позивача було звільнено зі служби в поліції 01.03.2021 року, тобто до набрання змін до статті 233 КЗпП України, його право на звернення до суду із позовом не обмежене будь-яким строком, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 9, 12, 20, 73, 77, 79, 229, 240, 248, 262 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволення клопотання відповідача про залишення позовних вимог без розгляду, через пропущений строк на звернення до суду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяД.В. Іванчулинець