Справа № 580/1820/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1820/24 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Кузьмишиної О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року, прийнятого у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 05.02.2024 № 74 про відмову позивачу у переведенні з пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу, здійснити нарахування та виплату з 29.01.2024 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках Північного офісу Держаудитслужби від 15.01.2024 № 26-17-27/4 та № 26-17-27/5.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач 1 подав апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 у справі № 580/1820/24 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Відповідач 1 вказує, що належним відповідачем є така особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача та за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідач 1 наголошує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є самостійною юридичною особою та не несе відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність інших територіальних органів Пенсійного фонду, а тому не є належним відповідачем у даній справі. Публічно-правовий спір між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та позивачем - відсутній.

Відповідач 1 вважає, що судом першої інстанції не враховано те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області право позивача на отримання пенсії не порушувалось, тому підстави для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а так само зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити пенсію - відсутні.

Відповідач 1 вказує, що оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Чернівецькій області від 05.02.2024 № 74, вмотивовано відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII. До суду позивач звернувся з вимогами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Однак, суд першої інстанції зобов`язав Головне управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести ОСОБА_1 з 29.01.2024 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

При цьому, суд першої інстанції врахував висновки щодо застосування норми права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18. Проте, ознаками цієї типової справи є: а) позивач - особа, яка займає (або займала) посаду держслужби та якій встановлена інвалідність; б) відповідач - територіальний орган Пенсійного фонду України; в) предмет спору - вимога зобов`язати відповідача призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

Відповідач 1 вважає, що справа № 822/524/18 не є аналогічною даній справі та стосуються інших спірних правовідносин, а тому висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18 не повинні були враховуватися судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Відповідач 1 зазначає, що згідно з документами пенсійної справи, позивач з 26.11.2014 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач 1 вказує, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Натомість, згідно записів трудової книжки позивача, стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, становить 19 років 8 місяців 14 днів, за період роботи з 07.06.1995 до 19.03.2015.

Таким чином, станом на 01.05.2016 у позивача відсутній стаж державного службовця, передбачений Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб № 622 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

Відповідач 1 вказує, що оскільки, позивачем не дотримано сукупності всіх вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зокрема щодо стажу на посадах державної служби, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області правомірно прийнято рішення від 05.02.2024 № 74 про відмову у переході із пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

На переконання відповідача 1, судом першої інстанції залишено поза увагою, те що станом на 01.05.2016 у позивача відсутній стаж державного службовця, передбачений Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб № 622 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

З огляду на вищевказане, органи Пенсійного фонду України діяли відповідно до норм чинного законодавства, в межах повноважень покладених на органи Пенсійного фонду України.

31.06.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в задоволенні такої, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Позивач вказує, що відповідно до записів в трудовій книжці та військовому квитку з 31.10.1978 до 30.10.1981 служба в армії, з 01.07.1982 до 25.12.1987 в Чорнобаївській центрощадкасі № 3219, з 25.12.1987 до 06.06.1995 в відділенні Ощадного банку, з 07.06.1995 до 01.12.2000 в Контрольно-ревізійному відділі у Чоронобаївському районі, з 01.12.2000 до 01.10.2001 в Золотоніському міжрайонному контрольно- ревізійному відділі, з 02.10.2001 до 24.01.2012 в Контрольно-ревізійному відділі у Чоронобаївському районі, з 24.01.2012 до 27.08.2014 в секторі інспектування у Чорнобаївському районі Золотоніської об`єднаної державної фінансової інспекції, з 27.08.2014 до 19.03.2015 в секторі контролю у Чорнобаївському районі Золотоніської об`єднаної державної фінансової інспекції на посадах віднесених до посад державної служби. Загалом трудовий стаж державного службовця станом на дату звернення до Відповідача 1, становить 26 років 9 місяців 12 днів, відповідно станом на 01.05.2016 стаж державної служби складав 26 років 9 місяців 12 днів. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААВ, № 858952, від 27.11.2014 року, мені встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання, безтерміново. 19.03.2015 звільнився із займаної посади секторі контролю у Чорнобаївському районі Золотоніської об`єднаної державної фінансової інспекції, у зв`язку виходом на пенсію по II групі інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вказує, що на даний час, отримую пенсію по П групі інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто перебуває на обліку та отримує пенсію саме в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. У даній справі спірним є період служби в радянській армії з 31.10.1978 до 30.10.1981 та стаж роботи на посадах у відділенні Ощадного банку, у період з 01.01.1988 до 31.12.1991. Зазначене стало підставою для відмови у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Як вказано вище та відповідно до записів у трудовій книжці військовому квитку та довідки № 262614-18/652-2024 від 09.02.2024, я, у період з 31.10.1978 до 30.10.1981 проходив службу в радянській армії, а з 01.01.1988 до 31.12.1991 працював на різних посадах, зокрема старшого інспектора, начальника відділу старшого ревізора І категорії, заступника керуючого відділення у відділенні Ощадного банку, тобто стаж державної служби становить 26 років 9 місяців 12 днів.

На переконання позивача, період проходження позивачем строкової військової служби в період з 31.10.1978 до 30.10.1981 зараховується до стажу державної служби. Крім того, згідно Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, період роботи з 01.01.1988 до 31.12.1991 в різних відділеннях Ощадбанку СРСР відносяться до державної служби та підлягають зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

Також позивач звертає увагу, що в період дії Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, він не звертався до пенсійного органу із заявою про призначення пенси державного службовця, тобто право на призначення пенсії державного службовця не реалізував. Відтак, на думку позивача, оскільки, він є особою з інвалідністю П групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то має право на призначення пенсії по інвалідності, згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення з пенсії по П групі інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця по інвалідності II групи, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 позивач отримує пенсію по інвалідності 2 групи.

Позивач 29.01.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ. До заяви додав довідки про складові заробітної Північного офісу Держаудитслужби від 15.01.2024 № 26-17-27/4 та № 26-17-27/5.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 05.02.2024 № 74 відмовлено позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу"№ 3723-ХІІ. Оскільки, однією з умов призначення пенсії державного службовця є наявність стажу державної служби не менше 20 років. При цьому, згідно записів трудової книжки стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, становить 19 років 8 місяців 14 днів за період роботи з 07.06.1995 по 19.03.2015.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вимогою про скасування рішення відповідача.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, то позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу"№ 3723-ХІІ, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу"№ 3723-ХІІ.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ).

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Стаття 90 Закону № 889-VIII встановлює, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пункти 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частин 9, 10, 12 ст. 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

Як вказано вище, під час розгляду документів позивача, органом Пенсійного фонду України встановлено, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, становить 19 років 8 місяців 14 днів за період роботи з 07.06.1995 по 19.03.2015. Позивач вказує, що йому не зараховано до стажу державної служби період служби в радянській армії з 31.10.1978 до 30.10.1981 та період роботи у відділеннях Ощадбанку СРСР з 01.01.1988 до 31.12.1991.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283, чинний до 01.05.2016, тобто в період роботи позивача на державній службі) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

За приписами п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України.

Пунктом 3 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях».

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що період служби позивача в радянській армії з 31.10.1978 до 30.10.1981 (підтверджений даними військового квитка серії НОМЕР_2 ) підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Щодо періоду роботи у відділеннях Ощадбанку СРСР з 01.01.1988 до 31.12.1991, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України.

У додатку до Порядку обчислення стажу державної служби міститься Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. У вказаному Переліку, зокрема, наявні такі установи: Держбанк СРСР, Зовнішекономбанк СРСР, Будбанк СРСР, Промбудбанк СРСР, Агропромбанк СРСР, Житлосоцбанк СРСР, Ощадний банк СРСР, їх республіканські банки (контори), крайові, обласні (міські) управління, а також міські і районні відділення.

Отже, є вірним виснвоок суду першої інстанції, що періоди роботи позивача на посадах в Ощадбанку СРСР з 01.01.1988 до 31.12.1991 слід зарахувати до стажу державної служби, що дає право на передбачений законодавством стаж роботи для отримання пенсії держслужбовця.

Як наслідок, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що стаж позивача на посадах державної служби становить більше 20 років станом на 01.05.2016.

Також сторонами у справі не заперечується, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААВ № 858952 від 27.11.2014.

Таким чином, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Також, колегія суддів вважає вірним посилання суду першої інстанції у даній справі на правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 05.02.2024 № 74 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, з якої сплачено страхові внески - якщо перед зверненням за пенсією особа працювала, або у тому ж відсотковому розмірі від заробітної плати працюючого державного службовця - якщо на час звернення за пенсією особа не є державним службовцем.

Отже, оскільки на момент звернення із заявою позивач не є державним службовцем, то пенсія має обчислюватися з розміру 60 відсотків від заробітку працюючого на відповідній посаді державного службовця.

Як вірно вказав суд першої інстанції, аналогічний підхід застосовано у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 у справі № 340/4184/21.

Так, згідно з п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 662), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби;

розмір виплат ( крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 р. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 Порядку № 622 встановлено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Як встановлено вище, до заяви про перехід на пенсію по інвалідності державного службовця позивач додав довідки Північного офісу Держаудитслужби від 15.01.2024 № 26-17-27/4 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року та № 26-17-27/5 про складові заробітної плати станом на грудень 2023 року для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Як не заперечується сторонами у справі, вказані довідки складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проаналізувавши вказані норми та обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що в даному випадку наявні підстави зобов`язати відповідача перевести позивача з 29.01.2024 (дати подання заяви) з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, здійснити нарахування та виплату такої пенсії у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках Північного офісу Держаудитслужби від 15.01.2024 № 26-17-27/4 та № 26-17-27/5.

Щодо тези відповідача 1 про те, що суд першої інстанції зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести позивача на інший вид пенсії, проте не звертає увагу, що оскаржуване рішення про відмову в такому переведенні позивачу винесено Головним управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що даний спосіб захисту прав позивача є ефективним, оскільки, як не заперечується відповідачем 1, позивач перебуває на його обліку за місцем свого проживання, отже виплата нарахованої пенсії буде здійснена виключно відповідачем 1.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді І.О. Грибан

О.М. Кузьмишина