Справа № 380/6319/24
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 рокусправа №380/6319/24
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кухар Н.А. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Пустомитівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області до Великолюбінської селищної ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Департамент екології та природних ресурсів Львівської обласної державної (військової) адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся керівник Пустомитівської окружної прокуратури (Львівська область, м. Пустомити, вул. Шевченка, 3; код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 98 ; ) з позовом до Великолюбінської селищної ради Львівської області (81555, Львівська область, Львівський район, смт. Великий Любінь, вул. Львівська, буд. 74; ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище «Солониця» загальною площею 39,0 га;

- зобов`язати Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище «Солониця» загальною площею 39,0 га, який знаходиться в адміністративних межах Великолюбінської селищної ради за межами населеного пункту, та закріплення їх в натурі (на місцевості);

- стягнути з відповідача на користь Львівської обласної прокуратури (отримувач: Львівська обласна прокуратура, , м. Львів, пр. Шевченка, 17/19, банк платника Державна казначейська служба України, м. Київ, UA0000774) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.

Посилається на те, що під час вивчення стану законності з питань дотримання законодавства України щодо стану додержання вимог чинного природоохоронного законодавства встановлено, що відповідачем не забезпечено проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище «Солониця» загальною площею 39,0 га. Зазначає, що відповідно до листа Львівської ОДА №14.55/04-27-7219вих-23 від 02.11.2023 із Великолюбінською селищною радою укладено охоронне зобов`язання, згідно якого остання повинна в установленому законом порядку винести в натуру (на місцевість) межі Заказника і позначити його державними знаками встановленого взірця. З метою урегулювання питання щодо винесення в натуру меж вказаного об`єкту ПЗФ звертались до Великолюбінської селищної ради із офіційними листами. Також, згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 21.02.2024 № 10-13-0.32-1002/2-24 землевпорядна документація щодо встановлення території ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище Солониця» (за виключенням земельна ділянка кадастровий номер :48:000:0011) не виготовлялась, кадастровий номер не присвоювався, технічна документація із землеустрою не передавалась, звернень Великолюбінської селищної ради стосовно дозволу на розроблення чи погодження документації із землеустрою щодо територій Заказника не надходили. Викладене, за твердженням прокурора, свідчить про бездіяльність суб`єкта владних повноважень та недотримання ним законодавства в сфері об`єктів природно-заповідного фонду, у зв`язку із чим просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 26.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами та залучено третю особу без самостійних вимог на стороні позивача - Департамент екології та природних ресурсів Львівської обласної державної (військової) адміністрації.

Копію вказаної ухвали вручено відповідачу в його електронному кабінеті 27.03.2024 року, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач та третя особа без самостійних вимог на стороні позивача пояснень на позов до суду не подали.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заяві по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням XV сесії VII скликання Львівської обласної ради №650 від 20.03.2018 «Про створення ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище Солониця» створено ландшафтний заказник місцевого значення «Урочище Солониця» (далі - Заказник) на території Великолюбінської селищної ради за межами населеного пункту орієнтовною площею 86,0 га, зокрема, за рахунок земель лісового фонду 47,0 га Комарнівського лісництва ДП «Самбірське лісове господарство», земель сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 17,0 га та земель сільськогосподарського призначення, що відносяться до пайового фонду, орієнтовною площею 22,0 га (п.1). Зобов`язано Великолюбінську селищну раду та ДП «Самбірське лісове господарство» в установленому законодавством порядку винести в натуру (на місцевість) межі Заказника і позначити його державними знаками встановленого взірця (п.2). Зобов`язано Великолюбінську селищну раду та ДП «Самбірське лісове господарство» забезпечити охорону й збереження ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище Солониця» (п.4).

26.04.2019 Департаментом екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації Великолюбінській селищній раді Львівської області (далі - Відповідач) видано Охоронне зобов`язання №31-1757/0/2-19 згідно якого Відповідачу передано під охорону та дотримання встановленого режиму частину території ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище Солониця» площею 39,0 га у межах Великолюбінської селищної ради (земель сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 17,0 га та земель сільськогосподарського призначення, що відносяться до пайового фонду, орієнтовною площею 22,0 га).

Також, 26.04.2019 Департаментом екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації ДП «Самбірське лісове господарство» видано Охоронне зобов`язання №31-1760/0/2-19/2 згідно якого ДП «Самбірське лісове господарство» передано під охорону та дотримання встановленого режиму частину території ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище Солониця» площею 47,0 га у межах Комарнівського лісництва, квартал 3.

Таким чином, рішенням Львівської обласної ради №650 від 20.03.2018 створено один об`єкт природно-заповідного фонду, який передано під охорону двом землекористувачам у зв`язку із наявністю на частині вказаного об`єкту лісового масиву - ДП «Самбірське лісове господарство» та Великолюбінській селищній раді Львівської області.

Наказом № 11-ОД від 10 березня 2021 року начальником департаменту екології та природних ресурсів Львівської ОДА затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Урочище Солониця» (далі - Положення). Із змістом даного Положення ознайомлено Великолюбінську селищну раду та ДП «Самбірське лісове господарство».

Відповідно до п.1.2. Положення Заказник входить до складу природно-заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання.

Згідно п. 1.3 Положення Заказник орієнтовною площею 86,0 га розташований на території Великолюбінської селищної ради і перебуває в користуванні ДП «Самбірське лісове господарство» (Комарнівське лісництво, кв.3 орієнтовною площею 47,0 га) та Великолюбінської селищної ради (землі с/г призначення державної власності орієнтовною площею 17,0 га та землі с/г призначення, що відносяться до пайового фонду, орієнтовною площею 22,0 га) (далі Землекористувач/Землевласник).

Відповідно до п.1.4. Положення земельна ділянка, якій надано статус Заказника, не вилучається з користування Землекористувача/Землевласника, який здійснює у його межах свою діяльність згідно з цим Положенням.

Відповідно до п.1.6 межі земельних ділянок, які включені до території Заказника встановлюються в натурі ( на місцевості), закріплюються межовими знаками. Відомості про обмеження у використанні таких земельних ділянок, що встановлені законом та нормативно-правовими актами, в частині дотримання природоохоронних вимог, вносяться до Державного земельного кадастру в установленому законом порядку та обов`язково враховуються у схемі планування територій області, містобудівній документації, схемі землеустрою і техніко-економічного обгрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно- територіальної одиниці. Забезпечення вирішення цих питань покладається на землекористувача/землевласника. До встановлення меж Заказника в натурі його межі визначаються відповідно до проекту його створення.

Відповідно до п.1.6.1. Положення землевласник земельних ділянок, у межах якого розташований Заказник, в своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про природно-заповідний фонд України», іншими законодавчими і нормативними актами та цим Положенням і несе відповідальність за належний стан території Заказника та додержання встановленого режиму.

Згідно п.п. 2.1., 2.2. Положення Заказник створений з метою збереження та відтворення цінної лісової та лучної екосистем, а також всього комплексу тваринного та рослинного світу.

Основними завданнями Заказника є: збереження та відтворення цінної лісової та лучної екосистем; збереження видів тваринного світу, які занесені до Червоної книги України; підтримка загального екологічного балансу в регіоні; поширення екологічних знань серед населення регіону.

Відповідно до п.3.6 Положення державний контроль за додержанням режиму території Заказника здійснюється Державної екологічною інспекцією України.

ДП «Самбірське лісове господарство» розробило та затвердило відповідну документацію щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж території даного об`єкту природно-заповідного фону в межах визначених Охоронним зобов`язанням. За результатами вказаної роботи сформована земельна ділянка кадастровий номер :48:000:0011 площею 47,0000 га, відомості про яку внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру.

Відповідно до листа Львівської ОДА №14.55/04-27-7219вих-23 від 02.11.2023 із Великолюбінською селищною радою укладено охоронне зобов`язання, згідно якого остання повинна в установленому законом порядку винести в натуру (на місцевість) межі Заказника і позначити його державними знаками встановленого взірця.

З метою урегулювання питання щодо винесення в натуру меж вказаного об`єкту Львівська обласна військова адміністрація та Департамент екології та природних ресурсів звертались до Великолюбінської селищної ради із офіційними листами.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 21.02.2024 № 10-13-0.32-1002/2-24 що землевпорядна документація щодо встановлення території ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище Солониця» (за виключенням земельна ділянка кадастровий номер :48:000:0011) не виготовлялась, кадастровий номер не присвоювався, технічна документація із землеустрою не передавалась, звернень Великолюбінської селищної ради стосовно дозволу на розроблення чи погодження документації із землеустрою щодо територій Заказника не надходили.

Крім того, згідно офіційних графічних даних Державного земельного кадастру (які надаються до позову) встановлено, що інформація про земельну ділянку Заказника (окрім Документ сформований в системі «Електронний суд» 22.03.2024 8 земельної ділянки к.н. :48:000:0011) не внесені до вказаної бази, що підтверджує їх відсутність.

Також, за інформацією Державної екологічної інспекції у Львівській області будь-яких перевірок щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж території природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище Солониця» інспекція не проводила.

Великолюбінська селищна рада Львівської області листом №/105-24від 22.02.2024 у відповідь на запит прокуратури повідомила, що на об`єкт природно-заповідного фонду ландшафтний заказник місцевого значення «Урочище Солониця» землевпорядна документація відсутня, межі земельної ділянки в натурі не встановлювалися, межові знаки не виставлялись.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене ст.ст.2, 23 Закону України Про прокуратуру та ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами ст.23 Закону України Про прокуратуру, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.

Обираючи форму представництва, прокурор визначає, у чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Відповідно до ч.4 ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У даному ж випадку, ключовою підставою для визначення права прокурора на звернення до суду з цим позовом є встановлення факту невжиття Держекоінспекцією у Львівській області дій щодо захисту інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі: в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення (ч.1 ст.19 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст.43 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність,

Згідно зі ст.44 Земельного кодексу України, до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

При цьому, за правилами ст.45 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначені Законом України Про природно-заповідний фонд України від 16.06.1992 року №2456-XII (далі Закон №2456-XII).

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.7 вказаного Закону, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Приписами ч.5 ст.38 Закону №2456-XII визначено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Згідно ч.ч.3 та 5 ст.53 вказаного Закону, рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання. При цьому, межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ч.3 ст.60 Закону №2456-XII, органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Закон України Про землеустрій 22.05.2003 року №858-IV (далі Закон №858-IV) визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Згідно з ч.1 ст.25 вказаного Закону, документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Приписи пункту в ч.2 ст.25 Закону №858-IV визначають такий вид документації із землеустрою як проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до ч.1 ст.26 вказаного Закону, замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

За правилами ст.47 Закону №858-IV, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

У ст.12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, до яких, серед іншого, належить розпоряджання землями територіальних громад

Згідно п.34 та п.37 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 року №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

Правовий аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що саме на відповідача покладається обов`язок забезпечення та організації проведення робіт з винесення меж території природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище Солониця» в межах визначених Охороним зобов`язаннями №31-1757/0/2-19 та Положенням площею 39,0 га.

Судом встановлено, що відповідачем межі території природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище Солониця» не встановлено та не закріплено їх на місцевості, як і не прийнято відповідних рішень з даного приводу.

Відсутність вчинення таких заходів свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що, зважаючи на правовий статус території природно-заповідного фонду, порушує встановлений порядок його охорони та використання. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як наслідок, обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище «Солониця» загальною площею 39,0 га.

Зобов`язати Великолюбінську селищну раду Львівського району Львівської області, відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Урочище «Солониця» загальною площею 39,0 га, який знаходиться в адміністративних межах Великолюбінської селищної ради за межами населеного пункту, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКухар Наталія Андріївна