Справа № 380/13174/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

24 червня 2024 року м. Львівсправа № 380/13174/24

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Клименко О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області, Служби у справах дітей Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області, за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до виконавчого комітету Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області (Відповідач-1), Служби у справах дітей Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області (Відповідач-2), за участю третьої особи: ОСОБА_2 (Третя особа), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області від 07 червня 2024 року № 67, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 (далі також оскаржуване/спірне рішення).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення відповідача-1 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки під час визначення місця проживання дитини не було взято до уваги те, що ОСОБА_1 докладала максимум зусиль для виховання сина, забезпечувала його усім необхідним та піклувалася про його здоров`я, що дає підстави для висновку про порушення рівності у батьківських правах другого з батьків та неповноти з`ясування необхідності для прийняття відповідного рішення. Окрім цього, під час прийняття спірного рішення проігноровано заяву позивачки про те, що вона не чинить перешкод для спілкування батька та сина, та має з ним (батьком) рівні права, водночас бажає брати безпосередню участь у вихованні сина. Позаяк оскаржуване рішення порушує права позивачки, просить суд визнати його незаконним та скасувати.

Постановляючи цю ухвалу, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суддя відзначає, що судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Під час визначення предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні враховувати права та/або інтереси, за захистом яких звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, їх зміст та правову природу.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення насамперед майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносинах, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).

Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (стаття 19 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій; на публічно-правові спори, у тому числі на спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 27 березня 2019 року у справі № 638/14011/16-ц (провадження № 14-656цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18) та інших.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, спірні правовідносини виникли щодо законності рішення виконавчого комітету Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області від 07 червня 2024 року № 67 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 », яким вирішено визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 .

Частиною другою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Основного Закону).

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункти 1-3 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою визначають переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

А адміністративний суд це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Як вже зазначено вище, за правилами пункту першого частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині другій статті 19 КАС України.

З наведеного випливає, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень саме управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Як неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду в своїх судових рішеннях, про що вже згадано вище, під час визначення предметної юрисдикції справ, суди повинні враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі (зокрема, постанова від 03 липня 2018 року в справі № 826/27224/15).

Оскільки предметом цього спору є рішення виконавчого комітету Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області від 07 червня 2024 року № 67 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 », яким вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком, з чим позивачка, як матір цієї малолітньої дитини, категорично не погоджується, то зазначений спір виник із сімейних правовідносин, а саме, щодо права батьків на визначення місця проживання їхньої дитини.

Питання, пов`язані з реалізацією особистих немайнових прав та обов`язків батьків та дітей врегульовані, зокрема, главою 13 Сімейного кодексу України.

Право батьків на визначення місця проживання дитини урегульоване статтею 160 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Водночас частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Своєю чергою, завданням цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За такого правового регулювання та суті спірних правовідносин, що склались між сторонами, суд доходить висновку, що цей спір підлягає розгляду за правилами та в порядку цивільного судочинства.

На користь такого висновку також слугують численні рішення Верховного Суду, який розглядає подібні спори в порядку цивільного судочинства. Так, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року (справа № 465/5074/16-ц) предметом розгляду було розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (органу опіки та піклування), яким визначено графік побачень батька з його сином.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2021 року у справі № 640/5339/19, яку суд ураховує на підставі вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Отже, спір, який виник між позивачкою та відповідачами у межах розгляду цієї справи, не є публічно-правовим, а тому не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства, з огляду на що у відкритті провадження у цій справі належить відмовити на підставі пункту першого частини першої статті 170 КАС України.

Відповідно до приписів частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

За подання цього позову до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується доданою до позовної заяви квитанцією від 17 червня 2024 року № 0.0..1.

З огляду на наведене суд уважає, що позивачці належить повернути сплачений нею за подання цього позову судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 294 підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 380/13174/24 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області, Служби у справах дітей Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області, за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 17 червня 2024 року № 0.0..1.

Роз`яснити позивачці, що цей спір має вирішуватись у порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Роз`яснити позивачці, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 24 червня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна