Справа № 755/7686/24
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/7686/24
Провадження №: 2-а/755/119/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги мотивував тим, що 02 травня 2024 року інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку 2 управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Надкреничний П.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністратичне правопорушення у сфер забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2049642, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 02 травня 2024 року о 09.02 год по вул. Сєрова у м. Київ водій ОСОБА_1 не мав при собі реєстраційний документ на на транспортний засіб, чим порушено п. 2.1.б ПДР (керування ТЗ особою без реєстраційних документів на ТЗ) та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає зазначену постанову неправомірною та такою, що винесена без урахування усіх обставин справи. У зв`язку з чим просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 2049642 від 02 травня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. ч. 1 ст. 126 КУпАП стосовно позивача.

Ухвалою суду від 07 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом подачі відзиву на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржувана постанова є правомірною. Уповноважена особа під час винесення постанови діяла у межах та спосіб, встановлені законами України. Інспектор за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази, а також врахував те, що він особисто бачив під час виконання своїх посадових обов`язків.У даному випадку допущено механічну описку під час винесення постанови, а саме, у планшетному пристрої було обрано пункт 2.1.Б Правил дорожнього руху, в тоой час як требу було б ввважати правильним пункт 2.1.А Правил дорожного руху.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

02 травня 2024 року інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку 2 управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Надкреничний П.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністратичне правопорушення у сфер забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2049642, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн (а.с. 13-14).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 02 травня 2024 року о 09.02 год по вул. Сєрова у м. Київ водій ОСОБА_1 не мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушено п. 2.1.б ПДР (керування ТЗ особою без реєстраційних документів на ТЗ) та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Статтею 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, за змістом п. 3 ч. 1 якої постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення статті 7 КУпАП, передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 245 КУпАП, унормовано, зокрема, що завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню, зокрема, наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Зі змісту наведених норм убачається та положень п. 1 ст. 247 КУпАП, вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе за наявності складу і події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних (об`єкт, об`єктивна сторона) і суб`єктивних ознак (суб`єкт, суб`єктивна сторона), за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 22 ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується в цьому випадку з вимогами п. 2.1.а ПДР Правил дорожнього руху України, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 2.1.б ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, як убачається з оскаржуваної постанови, позивачем порушено вимоги п. 2.1.б ПДР відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Статтею 14 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, зокрема, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 по справі № 463/1352/16-а (адміністративне К/9901/21241/18) зазначив: суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача як на суб 'єкта владних повноважень.

Отже, саме відповідач повинен довести правомірність свого рішення.

Оцінюючи наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд враховує, що об`єктивною стороною цього адміністративного правопорушення є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Разом з тим, з фабули інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, викладеної в оскаржуваній постанові, убачається, що воно не охоплюється визначеним ч. 2 ст. 126 КУпАП складом адміністративного правопорушення.

Водночас, суд відхиляє доводи представника відповідача про наявність в оскаржуваній постанові технічних помилок, а саме, неправильне зазначення «п. 2.1.б ПДР» замість правильного зазначення «п. 2.1.а ПДР», оскільки наявність останніх спростовує порушення позивачем інкримінованого останньому правопорушення.

Таким чином, викладені у відзиві доводи сторони відповідача стосовно правомірності винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення не знайшли свого підтвердження.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд доходить висновку, що оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.

З урахуванням прохальної частини позовної заяви, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно абз. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Задля ефективного захисту прав і свобод позивача, враховуючи положення абз. 1 ст. 293 КУпАП, ч. 3 ст. 286 КАС України, суд вбачає підстави вийти за межі позовних вимог та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП стосовно позивача на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань відповідача з останнього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 92, 129 Конституції України, ЗУ «Про дорожній рух», ЗУ «Про національну поліцію», ст. ст. 7, 9, 121, 222, 245, 247, 258, 280, 288, 293, 296 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 72-77, 139, 241-246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕНА № 2049642 від 02 травня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна