Справа № 320/27819/23
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року, суддя Головенко О.Д., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відмові актуалізувати дані ОСОБА_1 за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 24927-62.3 від 19.03.2015;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб актуалізувати дані щодо " ОСОБА_1 та включити інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 24927-62.3 від 19.03.2015.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року закрито провадження в адміністративній справі № 320/27819/23 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач в даній справі подав позов який є аналогічним за предметом та підставами подання, стосується один і тих же сторін, який було розглянуто у справі № 826/15421/15 та судом було зроблено відповідні висновки, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2017 по справі № 826/15421/15 набрала законної сили.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 171 КАС України передбачає, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пунктом 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Поряд із тим, суд роз`яснює сторонам наслідки закриття провадження у справі.

Відповідно до положень частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Разом з тим, пунктом 4 частини 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право осіб, подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом спору в даній справі є дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови включити інформацію щодо позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 24927-62.3 від 19.03.2015.

Позивач вважає, що має право на відновлення його даних за договором банківського вкладу в національній валюті «Київська Русь» № 24927-62.3 від 19.03.2015 та включення його до переліку вкладників ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вказаним договором.

Позивач вказує, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не має доказів з приводу здійснення операцій від 19.03.2015 щодо перерахування коштів на рахунок позивача, відкритий згідно Договору банківського вкладу № 24927-62.3 від 19.03.2015, відповідачем не доведено що кошти фактично не вносились, або були внесені з порушенням діючого законодавства тощо та додає, що законодавством не заборонено надання юридичною особою безвідсоткової позики фізичній особі та здійснення перерахування таких коштів з рахунку юридичної особи на поточний рахунок останньої.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та інші звернулись до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича при розгляді вимог щодо відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь»;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича включити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 червня 2017 року у справі № 826/15421/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, в іншій частині залишити рішення без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року провадження у справі зупинене до набрання законної рішенням у справі № 826/15421/15.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року провадження у справі поновлено.

15 лютого 2023 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано заяву про відмову від апеляційної скарги.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року прийнято відмову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від апеляційної скарги та закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» Волкова Олександра Юрійовича на постанова Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/15421/15.

Судом першої інстанції, зазначено, що Окружним адміністративним судом м. Києва в постанові від 20.06.2017 у справі № 826/15421/15 застосовуючи положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зроблено висновки про те, що виплата гарантованої суми відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбувається у разі запровадження у відповідному банку тимчасової адміністрації та його подальшої ліквідації шляхом прийняття Національним банком України рішень, на підставі яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та ліквідацію останнього. Відтак, першим кроком для початку процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та його подальшої ліквідації є прийняття Національним банком України відповідного рішення.

Також постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі № 826/22323/15 визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь»; зобов`язано Національний банк України надати можливість ПАТ «Банк «Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації.

При цьому, постановою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017 у справі № 826/22323/15 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 змінено, рішення в частині зобов`язання Національного банку України надати можливість ПАТ «Банк «Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, в решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 залишено без змін.

Отже, в судовому порядку у справі № 826/22323/15 визнано протиправними та скасовано постанови Правління Національного банку України, згідно з якими розпочато процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та ліквідацію останнього, відтак, позивачі, як вкладники вказаного банку, наразі не набули права на отримання за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за вкладами, оскільки першопричина для цього (наведені постанови Правління Національного банку України) перестала існувати у силу судових рішень у справі № 826/22323/15.

Так, Окружним адміністративним судом у справі № 826/15421/15 вказано, що скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта (п. 10.2 Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7) та, враховуючи факт не породження постановами Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16.07.2015 № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» жодних правових наслідків, у силу наведених судових рішень, які набрали законної сили, відсутні законодавчо мотивовані підстави для застосування по відношенню до позивачів процедури гарантування коштів за вкладами, яка визначена положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Окрім того, суд першої інстанції зазначено, що в межах справи № 826/171/17 оскаржувались рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку до Окружного адміністративного суду міста Києва, рішенням від 17.11.2017 в позові відмовлено.

02.02.2021 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/171/17 за клопотанням ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» провадження у справі закрито.

Таким чином, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку є законними та чинними.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд першої інстанції зазначив, що в даній справі подав позов який є аналогічним за предметом та підставами подання, стосується один і тих же сторін, який було розглянуто у справі №826/15421/15 та судом було зроблено відповідні висновки, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2017 по справі № 826/15421/15 набрала законної сили.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що як передбачено ч.7 ст.78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Право на повторне звернення до суду з інших підстав підтверджено висновком Верховного Суду у постанові від 22.04.2021 року у справі №640/13460/19, відповідно до якого позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (постанова Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі №640/5563/19).

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення. Водночас, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норми закону позивач просить про захист свого права.

Тобто, суд першої інстанції мав самостійно здійснити правову оцінку встановлених обставин.

Таким чином, аналіз по суті мав би виявити тотожність обставин і підстав у справі №826/15421/15 та у даній справі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що закриваючи провадження у справі судом першої інстанції не встановлено обставини та підстави у справі №826/15421/15 та у справі №320/27819/23, а тому висновок суду про закриття провадження у даній справі є помилковим та суперечить завданню адміністративного судочинства.

Так, завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Враховуючи вищевикладені обстави, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі №320/27819/23 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Постанову виготовлено: 25 червня 2024 року.