Справа № 450/1835/24
Суддя: Мусієвський В. Є.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/1835/24 Провадження № 2-а/450/37/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась в суд з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила скасувати постанову серії ЕГА № 14013116 по справі про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2024 року, винесену поліцейським 3 батальйону 1 роти 1 взводу УПП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , а також закрити провадження у справі про її притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Мотивувала свої вимоги тим, що 16 квітня 2024 року винесено оскаржувану постанову, з якою вона не погоджується. Зазначила, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, оскільки вона 16 квітня 2024 року о 18 год. 33 хв. за адресою АДРЕСА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію 102 та повідомила про те, що чоловік вчиняє фізичне насилля, хоча цього факту насправді не було. Вказала, що нею дійсно здійснювався виклик працівників поліції, оскільки в ході сварки з її чоловіком вона припустила про можливість завдання їй тілесних ушкоджень. В подальшому сварка припинилась та у вказаний день о 19 год. 03 хв. вона повторно зателефонувала на лінію 102 і повідомила, що конфлікт вичерпано та відсутня необхідність для приїзду поліцейських. Однак, о 19 год. 45 хв. за адресою Львівська обл., м. Винники, вул. Січова, буд. 9, прибули працівники поліції, які дізнавшись про припинення конфлікту, склали відносно неї оскаржувану постанову за ст. 183 КУпАП. Вказала, що службовими особами проігноровано її прохання про роз`яснення прав, а також не забезпечено права на захист. Крім цього, вказала, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, якого відповідно у даній справі складено не було. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити, а судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою від 24 квітня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

08 травня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого з позовними вимогами не погодилась та вказала, що твердження позивача спрямовані на її ухилення від належної адміністративної відповідальності. До матеріалів відзиву долучила СД-диск з відеозаписами. Вказала, що як вбачається з вказаних вище відеозаписів, позивачем підтверджено факт здійснення нею виклику працівників поліції на лінію 102. Водночас, чіткої причини виклику службових осіб ОСОБА_1 назвати не змогла. Крім цього, поліцейським повідомлено позивачу про її права та обов`язки. Зазначила, що оскільки інформація про здійснення фізичного насильства стосовно ОСОБА_1 не підтвердилась, у працівника поліції були всі підстави для її притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. З огляду на вказане просила відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

В судовому засіданні 24 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 відмовилась від ознайомлення з відзивом на позовну заяву, підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові, просила такі задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, оглянувши відеозаписи СД-диску, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою серії ЕГА № 1401316 по справі про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 16 квітня 2024 року о 18 год. 33 хв. за адресою АДРЕСА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію 102 та повідомила про те, що чоловік вчиняє фізичне насилля, хоча цього факту насправді не було, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зі змісту положень ст. 1 КУпАП вбачається, що основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За ст. 6 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Із змісту позовних вимог встановлено, що між позивачем та її чоловіком відбулась сварка.

Позивач, заперечуючи факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, покликається на відсутність події та складу адміністративного правопорушення в її діях, оскільки остання здійснила виклик на лінію 102 передчасно, побоюючись за свою безпеку через можливість завдання її чоловіком тілесних ушкоджень.

Водночас, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження можливості спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень в ході виниклої сварки, позивачем суду не надано.

Разом з тим, як встановлено судом, інформація, яка повідомлена позивачем 16 квітня 2024 року на лінію 102 не була підтвердженою в ході приїзду працівників поліції. Факт виклику службових осіб позивачем не заперечується.

З відеозаписів на СД-диску вбачається, що працівниками поліції здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 , де заявник підтвердила звернення в поліцію та повідомила про відсутність необхідності на даний час надання їй допомоги відповідними спеціальними службами.

Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про вчинення будь-якого злочину, правопорушення або інших не передбачених законом дій, які б порушували права та інтереси ОСОБА_1 або створювали загрозу її здоров`ю, життю або майну, тобто відсутня обґрунтована правдива підстава для виклику екстрених служб, а саме поліції.

Водночас, сімейний конфлікт на побутовому ґрунті і сварка, як встановлено мотивами позову, не містять ознак вчинення як адміністративного правопорушення, так і кримінально правопорушення стосовно особи ОСОБА_1 та дані обставини не потребують виклику працівників поліції, які в силу своїх повноважень не наділені обов`язком здійснювати психологічні консультації подружжю, яке з тих чи інших підстав позбавлене можливості дійти консенсусу та взаєморозуміння при спільному веденні побуту.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тому, поліцейський, встановивши, що повідомлена позивачем інформація є неправдивою, оскільки відсутнє вчинення будь-якого злочину, правопорушення або інших не передбачених законом дій, які б порушували права, інтереси ОСОБА_1 або створювали загрозу її здоров`ю, життю або майну, як про це позивач стверджувала у виклику, в зв`язку з чим вона захисту не потребувала, правомірно виніс щодо неї постанову серії ЕГА № 1401316 по справі про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2024 року за ст. 183 КУпАП.

Крім цього, впродовж всього часу перебування працівників поліції на території будинковолодіння, позивач намагалась уникнути адміністративної відповідальності, зокрема шляхом вигадування різних обставин звернення на лінію 102, в тому числі, нападу на неї домашніх тварин (собак), які перебували на подвір`ї.

Слід також вказати, що покликання позивача про не ознайомлення працівниками поліції з її правами та обов`язками, а також ненадання змоги останній скористатись професійною правничою допомогою не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються відеозаписами з СД-диску, згідно яких вбачається, що службовими особами роз`яснено ОСОБА_1 її права та обов`язки, зокрема на професійну правничу допомогу, якою остання під час розгляду матеріалів адміністративної справи скористатись не бажала та не робила про це відповідних усних чи письмових клопотань.

Натомість, після прийняття працівником правоохоронного органу рішення, а саме винесення оскаржуваної постанови та ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом такої, позивач спілкуючись в телефонному режимі з невідомою особою, намагалась оскаржити прийняте поліцейським рішення та надати пояснення після розгляду справи, а тому в уповноваженої посадової особи відсутній обов`язок складення протоколу про адміністративне правопорушення, як це зазначено позивачем та передбачено у ст. 258 КУпАП.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП винесена правомірно та за відсутності будь-яких порушень, а її зміст не суперечить нормам законодавства.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена неправомірність дій поліцейського 3 батальйону 1 роти 1 взводу УПП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , пов`язаних із винесенням постанови серії ЕГА № 1401316 по справі про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 3400 грн., а тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП.

Доводи позивача про незаконність оскаржуваної постанови, зазначені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і такі спрямовані на уникнення належної адміністративної відповідальності.

Крім цього, прохальна частина позовної заяви про скасування постанови серії ЕГА № 14013116 по справі про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2024 року не знайшла свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи міститься постанова серії ЕГА № 1401316 від 16 квітня 2024 року.

Інші обставини, на які посилається позивач, не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення та правомірності притягнення до адміністративної відповідальності.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

За ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 20, 44, 47, 48, 139, 241, 243-246, 268, 271, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2024 року.

Суддя Мусієвський В.Є.