Справа № 288/2134/23
Суддя: Хуторна І. Ю.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/2134/23
Провадження № 2-а/0274/18/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" червня 2024 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

за участі секретаря Дерманської О.В.

учасники справи, присутні в судовому засіданні:

позивач ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)про визнання дій протиправними, визнання моральної шкоди такою, що завдана протиправною бездіяльністю, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання відповідача вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

01.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Попільнянського районного суду Житомирської області (а.с. 1-8) із позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому, збільшивши 13.02.2024 року позовні вимоги (а.с. 162), просить:

- згідно з пунктами 4, 6 ч. 1 та ч. 2 статті 5 КАС України в спосіб, який не суперечить закону, забезпечити ефективний захист його прав та законних інтересів, шляхом визнання бездіяльності відповідача протиправною з 26.04.2021 дотепер та зобов`язати вчинити певні дії на відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю органом державної влади;

- визнати моральну шкоду такою, що заподіяна протиправною бездіяльністю відповідача;

- відшкодувати моральну шкоду за рахунок держави грошовими коштами 20360 грн;

- зобов`язати відповідача надіслати позивачеві документ виконавчого провадження копію постанови виконавця від 08.11.2023 (очевидна описка, фактично 2022 року), якою скасовано постанову «Про закінчення виконавчого провадження» від 26.04.2021 щодо виконавчого листа № 288/1462/15-а, виданого 24.06.2016 Попільнянським районним судом.

Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача

На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що постановою Попільнянського райсуду від 27.04.2016 в справі № 288/1462/15-а його позов до Андрушівського об`єднаного управління ПФУ (правонаступником стало Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) та до відділу Державної виконавчої служби Попільнянського райуправління юстиції (правонаступником є теперішній відповідач), в частині про визнання протиправним невиконання виконавчого листа № 238/392/14-а від 08.06.2015 за постановою Попільнянського райсуду від 09.07.2015 визнано протиправною бездіяльність Андрушівського ОУ ПФУ щодо невидачі розпорядження про нарахування і виплату додаткової пенсії та зобов`язано виконати виконавчий лист № 288/392/14-а щодо невидачі додаткової пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 23.07.2011.

На підставі постанови від 27.04.2016 видано виконавчий лист № 288/1462/15-а 24.06.2016р. Для примусового виконання цього виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 51569239 від 16.07.2016, яке перебуває на виконанні у державного виконавця ОСОБА_2 .

Постановою від 26.04.2021 державний виконавець ОСОБА_3 це виконавче провадження протиправно закрила.

Рішенням райсуду від 21.07.2021 у справі № 288/778/21 за його позовом, постанову державного виконавця Сладь від 26.04.2021 про закінчення виконавчого провадження визнано протиправною та скасовано.

19.07.2022 ухвалою Попільнянського районного суду в справі № 288/1931/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконати вимоги трьох виконавчих листів: від 08.06.2015 у справі № 288/392/14-а, від 24.06.2016 у справі № 288/1462/15-а, від 08.12.2020 у справі № 288/392/14-а щодо нарахування і виплати додаткової пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 01.01.2012 та в подальшому.

Постановою від 08.11.2022 державний виконавець ОСОБА_3 скасувала Постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2021.

Постанову від 08.11.2022 державний виконавець ОСОБА_3 винесла на підставі рішення Попільнянського райсуду від 01.07.2021 в справі № 288/778/21 щодо примусового виконання виконавчого листа № 288/1462/15-а виданого райсудом 24.06.2016.

Рішенням Попільнянського райсуду Житомирської області від 21.12.2022 у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача йому було відмовлено.

Проте Сьомий апеляційний адмінсуд постановою від 01.02.2023 № 288/1669/22 рішення райсуду від 21.12.2022 скасував у частині визнання протиправною бездіяльність відповідача та відновив виконавче провадження № 51569239 і 16.07.2016 стосовно виконавчого листа № 288/1462/15-а від 24.06.2016 щодо адмінсправи № 255/1462/15-а - 2-а/288/4/16. Цю постанову апеляційного суду відповідач не оскаржив. Цією постановою рішення районного суду від 21.12.2022 скасовано в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача та відновлення виконавчого провадження №51569239 від 16.07.2016 щодо адмінсправи № 288/1462/15-а - 2-а/288/4/16.

Отже 26.04.2021 щодо виконавчого листа № 288/1462/15-а держвиконавець передчасно винесла протизаконну постанову про закінчення виконавчого провадження. Цим діянням також порушено і його матеріальні права та законні інтереси.

У мотивувальній частині постанови апеляційного суду від 01.02.2023 зазначено, що закриття провадження у справі в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною не позбавляє позивача права повторного звернення з позовом про стягнення моральної шкоди, з наданням доказів яким чином бездіяльність відповідача спричинила страждання чи приниження та яку шкоду заподіяно і який її розмір.

Моральну шкоду йому завдав орган державної влади внаслідок тривалої протиправної бездіяльності відповідача.

Суд 01.02.2023 вдруге встановив протиправність діянь відповідача стосовно того самого виконавчого провадження № 51569239.

Постанову про закінчення виконавчого провадження державний виконавець винесла 26.04.2021 на підставі пункту 9 ч. 1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» помилково вважаючи, що рішення виконано.

Державний виконавець свідомо не виконувала рішення суду від 01.07.2021 упродовж більше року. Державний виконавець Сладь Т. рішення суду від 01.07.2021 не виконувала навіть тоді, коли вже мала позовну заяву від 03.10.2022.

ОСОБА_4 дотепер не надіслала йому копію постанови від 08.11.2023 щодо відновлення виконавчого провадження №51569239, тобто вона продовжує протиправну бездіяльність, завдаючи шкоду.

На обґрунтування заподіяння моральної шкоди позивач вказав, що протиправна бездіяльність відповідача спричинила йому страждання та приниження. Така бездіяльність полягала у тривалому невиконанні рішення райсуду від 01.07.2021 у справі № 288/778/21 та полягала у нескасуванні протизаконної постанови державного виконавця від 26.04.2021, а також полягала у тривалому невідновлені виконавчого провадження, відкритого постановою від 16.07.2016 №51569239 - за виконавчим листом № 288/1462/15-а, виданим районним судом 16.06.2016 щодо фактів ненарахування та невиплати додаткової пенсії розміром 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2012 та в подальшому.

Моральну шкоду йому заподіяно органом державної влади внаслідок його протиправної бездіяльності, яку встановлено постановою суду від 01.02.2023 в справі № 288/1669/22.

Він мав певні надії, сподівання, покликання на реалізацію прав щодо виконання виконавчого листа з вимогами стягнути власну пенсію у примусовому порядку органом державної влади - ДВС, а потім настали душевні страждання, розчарування, постійний стрес, нервове напруження, усвідомлення приниження моєї гідності й честі, неспокій, певні переживання, хвилювання; втрата часу, нервів, зусиль, коштів на відновлення справедливості в судах, на скарги в інші органи; невизначеність з відновленням виконавчого провадження і невизначеність з долею пенсії - у зв`язку з його статусом інваліда другої групи 80-річним віком.

У силу таких негативних явищ, що явились з вини відповідача, він вимушений писати скарги, ходити по судах, а це також призводить до моральних страждань і здоров`я не укріплює.

Зважаючи на характер, глибину, тривалість завданої шкоди, повторюваність злих діянь відповідача та викладені вище інші фактичні обставини, а також з урахуванням вимог розумності, справедливості, виваженості оцінює завдану йому шкоду, яка підлягає стягненню за рахунок держави в розмірі 20360 грн, що еквівалентно 500 євро за курсом Національного України 40,72 грн за один євро станом на 28.07.2023 року (500 х 40.72 = 20360).

Відзив на позовну заяву не надходив.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла із Андрушівського районного суду Житомирської області до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 24.01.2024

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_5 від 01.02.2024 відмовлено у відкритті провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання моральної шкоди такою, що завдана протиправною бездіяльністю, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді від 01.01.2024 позовна заява у решті позовних вимог залишена без руху, із підстав невірного найменування відповідача та невідповідності змісту позовних вимог ст. 5 КАС України.

На усунення недоліків позову 16.02.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій позивач усунув недоліки позову та збільшив позовні вимоги (а.с. 122).

Постановою від 12.03.2024 Сьомий апеляційний адміністративний суд скасував ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_5 від 01.02.2024 про відмову у відкритті провадження.

Ухвалою судді від 08.04.2024 у справі відкрито спрощене провадження.

Протокольною ухвалою суду від 18.04.2024 за клопотанням позивача суд витребував із Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відомості про отримання ОСОБА_1 постанови державного виконавця від 08.11.2023 у виконавчому провадженні № 51569239 з примусового виконання виконавчого листа №288/1462/15-а, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження, а також із Попільнянського районного суду постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023 у справі № 288/1669/22.

У судовому засіданні позивач підтримав позов. Наполягає, що протиправною бездіяльністю відповідача йому заподіяно моральну шкоду. Долучив до позову свої письмові пояснення (а.с. 171-176).

Представник відповідача будь-яких заяв до суду не направляв, ухвалу суду про витребування доказів не виконав.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до позовної заяви долучив копію виданого 04.11.2009 пенсійного посвідчення, із якого вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та є особою із інвалідністю другої групи (а.с. 9).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023 у справі 288/1669/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 суд задовольнив частково.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2022 року скасував в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача та відновлення виконавчого провадження №51569239 від 16.07.2016 стосовно вищеописаної частини виконавчого листа №288/1462/15-а від 24.06.2016 щодо адмінсправи №288/1462/15-а--2-а/288/4/16, а провадження у справі в цій частині закрив.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), в особі старшого державного виконавця Сладь Т.П., в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача та відновити виконавче провадження №51569239 від 16.07.2016 стосовно вищеописаної частини виконавчого листа №288/1462/15-а від 24.06.2016 щодо адмінсправи №288/1462/15-а--2-а/288/4/16;

- визнати право на вимогу сплатити ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми;

- визначити відповідачу строк для подання звіту про відновлення виконавчого провадження;

- визнати завдану ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю відповідача;

- визначити судом розмір грошових коштів для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В ході розгляду цієї справи судом було встановлено, що постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 липня 2014 року у справі №288/1462/15а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року, зобов`язано УПФУ в Попільнянському районі Житомирської області видати розпорядження щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 23.07.2011 року та в подальшому.

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2016 року в справі №288/1462/15-а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016, зобов`язано Андрушівське ОУПФУ в Житомирській області виконати виконавчий лист № 288/392/14-а щодо не видачі додаткової пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 23 липня 2011 року та в подальшому; зобов`язано Андрушівське ОУПФУ в Житомирській області дати обґрунтовану відповідь на всі питання, які порушенні у зверненні від 09 червня 2015 року.

На підставі даної постанови Попільнянським районним судом 24 червня 2016 року видано виконавчий лист.

Також встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження: № 51569239 з примусового виконання виконавчого листа № 288/1462/15-а від 24 червня 2016 року виданого Попільнянським районним судом Житомирської області.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 червня 2020 року замінено боржника по справі № 288/1462/15-а від 24.06.2016 року з Андрушівського ОУПФУ в Житомирській області на ГУ ПФУ в Житомирській області .

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 26 квітня 2021 року ВП № 51569239 закрито виконавче провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 288/1462/15-а, виданого 24 червня 2016 року Попільнянським районним судом про зобов`язання Андрушівського ОПФУ в Житомирській області виконати виконавчий лист № 288/392/14-а.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 липня 2021 року в справі №288/778/21, визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 26 квітня 2021 року № 51569239 за виконавчим листом №288/1462/15-а, виданим Попільнянським районним судом Житомирської області 24 квітня 2016 року.

Крім того, ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 липня 2022 року в справі № 288/1931/21 встановлено ГУ ПФУ в Житомирській області новий строк для подання до Попільнянського районного суду Житомирської області звіту про виконання постанови Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 липня 2014 року у справі № 288/392/14-а, протягом 30 днів з дня отримання копії даної ухвали; зобов`язано ГУПФУ в Житомирській області виконати вимоги виконавчих листів від 08.06.2015 у справі № 288/392/14-а, від 24.06.2016 у справі № 288/1462/15-а, від 08.12.2020 у справі № 288/392/14-а щодо нарахування і виплати додаткової пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 01.01.2012 та в подальшому.

Таким чином, з моменту набрання рішенням у справі № 288/778/21 законної сили у відповідача виник обов`язок вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії з метою виконання судового рішення боржником.

Проте державним виконавцем Сладь Т.П. не надано доказів на підтвердження вчинення всіх необхідних дій в повному обсязі, як це передбачено статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" станом на час подання позивачем позову у даній справі.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважала обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про наявність протиправної бездіяльності відповідача.

Колегією суддів з`ясовано, що на момент розгляду цієї справи в суді першої інстанції постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально- Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 08 листопада 2022 року скасовано документ «Постанову про закінчення виконавчого провадження» від 26 квітня 2021 року, що видала ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого листа № 288/1462/15-а виданого 24 червня 2016 року, а відтак виконавче провадження відновлено.

Після відновлення виконавчого провадження, старший державний виконавець 11.11.2022 надіслав на адресу ГУ ПФУ в Житомирській області вимогу державного виконавця, в якій зазначено в п`ятиденний термін з моменту отримання вимоги виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про його виконання.

Апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки на момент розгляду справи відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі №288/1462/15-а, то підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання судом протиправною бездіяльності відповідача, відсутні та судове рішення в частині відмови в визнанні протиправною бездіяльності відповідача та відновлення виконавчого провадження №51569239 від 16.07.2016 стосовно вищеописаної частини виконавчого листа №288/1462/15-а від 24.06.2016 щодо адмінсправи №288/1462/15-а--2-а/288/4/16 підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Щодо відшкодування моральної шкоди апеляційний суд вказав, що позивач не навів доказів на підтвердження того, що бездіяльність з боку відповідача призвела до негативних наслідків, які є підставою для стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів звернула увагу, що закриття провадження у справі в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною, не позбавляє позивача права повторного звернення до суду про стягнення моральної шкоди, з наданням доказів яким чином бездіяльність відповідача спричинила страждання чи приниження та яку саме шкоду заподіяно і який її розмір (а.с. 162-165).

Будучи допитаним у якості свідка, позивач ОСОБА_1 пояснив, що державний виконавець ОСОБА_3 не виконала вимог статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» та не направила йому постанови про відновлення виконавчого провадження, що призвело до його моральних страждань. Через невідання коли він отримає призначену пенсію він має стрес, нервове напруження, оскільки змушений був шукати захисту в судах. Дотепер він не отримав постанови державного виконавця про відновлення виконавчого провадження. У відповідності до статті 56 Конституції України просить відшкодувати за рахунок держави заподіяну йому моральну шкоду. Моральна шкода полягає у його приниженнях та стражданнях через те, що він не знає чи буде виконане рішення суду, чи дочекається пенсії. Він зазнав моральних страждань через протиправну бездіяльність відповідача. Йому нараховують 30% до пенсії, проте на його користь не стягнуто борг за минулий час, із 2012 року до 2021 року та йому не сплачено за 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні втрати.

Норми права, застосовані судом, аналіз доводів позивача, висновки суду

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд частково задовольняє позовні вимоги із таких підстав.

За положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця

За цією нормою учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

У ч.1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано, що виконавець зобов`язаний зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до частини першої статті 41 Закону №1404-VIII у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Щодо позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача протиправною з 26.04.2021 дотепер та зобов`язання вчинити певні дії на відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю органом державної влади, зобов`язати відповідача надіслати позивачеві документ виконавчого провадження копію постанови виконавця від 08.11.2023 (очевидна описка, фактично 2022 року), якою скасовано постанову «Про закінчення виконавчого провадження» від 26.04.2021 щодо виконавчого листа № 288/1462/15-а, виданого 24.06.2016 Попільнянським районним судом

Суд зазначає, що Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023 288/1669/22 було скасовано Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2022 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача та відновлення виконавчого провадження №51569239 від 16.07.2016 стосовно вищеописаної частини виконавчого листа №288/1462/15-а від 24.06.2016 щодо адмінсправи №288/1462/15-а--2-а/288/4/16. Суд апеляційної інстанції провадження у справі в цій частині закрив, мотивуючи тим, що державний виконавець ОСОБА_3 винесла постанову від 08.11.2022 про поновлення виконавчого провадження чим відновила права позивача.

У решті Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2022 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 залишено без змін.

Пред`явивши даний позов, ОСОБА_1 вказує, що йому державний виконавець ОСОБА_3 не направила постанови від 08.11.2022, якою скасувала постанову «Про закінчення виконавчого провадження» від 26.04.2021 щодо виконавчого листа № 288/1462/15-а, виданого 24.06.2016 Попільнянським районним судом та тривало не виконує рішення суду, допускає протиправну бездіяльність із 26.04.2021 дотепер, чим порушує його права.

Проте доказів, що із 26.04.2021 та дотепер державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т. вчиняє дії, які суперечать вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», які не були предметом розгляду у судах та які призводять до невиконання судового рішення, позивачем суду не надано.

Будучи допитаним у якості свідка, позивач пояснив, що судове рішення в частині нарахування йому 30% надбавки до пенсії виконується, проте наявний борг який не стягнуто.

Разом із тим, судом встановлено, що 08.11.2022 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т. скасувала постанову «Про закінчення виконавчого провадження» від 26.04.2021 щодо виконавчого листа № 288/1462/15-а, виданого 24.06.2016 Попільнянським районним судом. Після відновлення виконавчого провадження, старший державний виконавець 11.11.2022 надіслав на адресу ГУ ПФУ в Житомирській області вимогу державного виконавця, в якій зазначено в п`ятиденний термін з моменту отримання вимоги виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про його виконання.

Позивач, будучи допитаним під присягою ствердив, що постанову, якою відновлено виконавче провадження від 08.11.2022 державний виконавець йому не направила досі.

Статтею 28 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Доказів на підтвердження виконання вимог статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» про доведення до відома стягувачу ОСОБА_1 постанови державного виконавця від 22.11.2022 суду не направив. Ухвалу суду про витребування доказів відповідач проігнорував.

Тобто, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т. не виконала свого обов`язку направити стягувачу ОСОБА_1 постанову від 08.11.2022 про скасування постанови «Про закінчення виконавчого провадження» від 26.04.2021 щодо виконавчого листа № 288/1462/15-а, виданого 24.06.2016 Попільнянським районним судом.

За такого, суд визнає протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненаправлена ОСОБА_1 постанови державного виконавця від 08.11.2022, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2021 щодо виконавчого листа № 288/1462/15-а та зобов`язує відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направити ОСОБА_1 постанову державного виконавця від 08.11.2022, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2021 щодо виконавчого листа №288/1462/15-а.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльності відповідача протиправною з 26.04.2021 дотепер та зобов`язати вчинити певні дії на відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю органом державної влади суд відмовляє за їх необґрунтованості.

Щодо позовних вимог про визнання моральної шкоди такою, що заподіяна протиправною бездіяльністю відповідача, відшкодування моральної шкоди за рахунок держави грошовими коштами 20360 грн

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (ЦК України) визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, у зазначеній справі суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому, слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Крім того, статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 73, 74 КАС України надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №197/1330/14-ц моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на зазначені норми матеріального права, правові висновки Верховного Суду та встановлені у справі обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з доводів позивача суд вважає, що позивачем не доведено наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Суд не встановив у цій справі протиправної бездіяльності відповідача із 26.04.2021 та дотепер, які не були предметом розгляду у судах та які призводять до невиконання судового рішення.

Також суд зазначає, що сам лише факт ненаправлення відповідачем ОСОБА_1 постанови державного виконавця від 08.11.2022 не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачеві моральної шкоди та не звільняє позивача від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Позивач, будучи ознайомлений зі змістом постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі 288/1669/22 від 01 лютого 2023 року, очевидно що дізнався про поновлення виконавчого провадження із примусового виконання судового рішення та як сторона виконавчого провадження міг ту постанову отримати у державного виконавця, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження.

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_1 , суд у цій справі констатував факт порушення відповідачем вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язав відповідача направити позивачеві копію постанови державного виконавця від 08.11.2022.

Отже, цим судовим рішенням були відновлені порушені права позивача.

Факту заподіяння шкоди позивачеві та причинного зв`язку між такою шкодою та бездіяльністю відповідача у цій справі судом не встановлено.

Суд зазначає, що лише ухвалення рішення про бездіяльність відповідача щодо ненаправлення стягувачеві копії постанови державного виконавця, за вказаних обставин недостатньо для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач зобов`язаний довести належними та допустимими доказами наявності негативних наслідків протиправної бездіяльності відповідача у вигляді моральної шкоди та заявленого розміру відшкодування.

Зокрема, позивач не надав доказів настання негативних наслідків немайнового характеру, причино-наслідкового зв`язку між відповідною бездіяльністю та завданням йому моральної шкоди, які відповідно до вимог законодавства є обов`язковою умовою для вирішення питання щодо визначення наявності моральної шкоди.

Позивач не надав також доказів, які б підтверджували, що пережиті ним негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Окремо суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Тобто, якщо позивач вважає, що при ухваленні рішення у справі за його позовом, яка розглядалася в порядку адміністративного судочинства не було вирішене одночасно питання про стягнення моральної шкоди, то пред`явлення ним позову про відшкодування моральної шкоди, яка завдана протиправними діями, рішенням чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень можливе виключно в порядку цивільного судочинства.

У цій же справі суд не встановив заподіяння позивачеві моральної шкоди протиправною бездіяльністю відповідача щодо не направлення позивачеві постанови державного виконавця від 08.11.2022, а інші дії чи бездіяльність відповідача не визнавалися протиправними.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач не поніс судових витрат, будучи звільненим від сплати судового збору, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, визнання моральної шкоди такою, що завдана протиправною бездіяльністю, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання відповідача вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненаправлена ОСОБА_1 постанови державного виконавця від 08.11.2022, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2021 щодо виконавчого листа № 288/1462/15-а.

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направити ОСОБА_1 постанову державного виконавця від 08.11.2022, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2021 щодо виконавчого листа № 288/1462/15-а.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження за адресою: м. Житомир, м-н. Соборний, 1,

Суддя: І.Ю. Хуторна