Справа № 300/8765/23
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" червня 2024 р. справа № 300/8765/23
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,
про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій,
ОСОБА_2 (надалі, також представник позивача, Окуневич М.В.), який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 21.12.2023 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, орган пенсійного фонду), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області дорахувати ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 13.11.2023 в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та перерахувати розмір пенсії з 04.02.2022.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску в період з 01.01.2004 по 19.06.2023 щодо донарахування пенсійного стажу в подвійному розмірі (а.с.34-36).
Представником позивача 27.12.2023 подано заяву про поновлення строків (а.с.38-40).
Ухвалою суду від 01.01.2024 визнано неповажними, викладені у заяві від 27.12.2023 про поновлення строків, причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій та позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії за період з 01.01.2004 по 19.06.2023 та зобов`язання дорахувати період з 01.01.2004 по 19.06.2023 в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та перерахувати розмір пенсії з 04.02.2022 по 19.06.2023 повернуто позивачу (а.с.42-45).
Не погоджуючись із ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, позивач через уповноваженого представника оскаржила її до суду апеляційної інстанції (відокремлені матеріали, а.с. 47-52).
Також за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2023 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 15.04.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 січня 2023 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у справі №300/8765/23 скасував та прийняв постанову, якою справу №300/8765/23 направив для продовження розгляду до суду першої інстанції (відокремлені матеріали, а.с. 67-70).
Відокремлені матеріали адміністративної справи №300/8765/23 після апеляційного перегляду надійшли до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 14.05.2024.
Ухвалою суду від 15.05.2024 відкрито провадження в частині позовних вимог про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії за період з 01.01.2004 по 19.06.2023 та зобов`язання дорахувати за період з 01.01.2004 по 19.06.2023 в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та перерахувати розмір пенсії з 04.02.2022 по 19.06.2023, які постановлено розглядати з первинно заявленими позовними вимогами в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (а.с. 61-62).
Представник відповідача 21.06.2024 сформувала в системі «Електронний суд» клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи (а.с. 74,75).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.06.1989 (а.с. 24-26), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала, зокрема: з 21.08.1992 - на посаді санітарки Обласної психіатричної лікарні №2; з 01.02.1998 - на посаді молодшої медсестри по догляду за хворим; з 01.01.2002 - на посаді палатної молодшої медсестри 4-го соматопсихічного відділення; з 01.04.2006 - на посаді палатної молодшої медсестри 3-го наркологічного відділення; з 01.07.2018 - на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) психіатричного відділення; з 01.12.2018 - на посаді молодшої сестри медичної (санітарки палатної) геронтопсихіатричного відділення №4; 17.10.2019 - Обласна психіатрична лікарня №2 реорганізована в Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради; з 01.11.2019 - на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) психіатричного відділення сестринського догляду №2; з 02.03.2023 - на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) геронтопсихіатричного відділення №4; з 01.09.2023 - на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) геронтопсихіатричного відділення віддаленого структурного підрозділу №2.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №300/2668/22, яке набрало законної сили 20.12.2022, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 04.02.2022 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106484664).

Відповідно до рішення №40 від 06.04.2023, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначило ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2 з 04.02.2022 (а.с. 18,19).

Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що страховий стаж позивача складає 40 років 09 місяців 14 днів, коефіцієнт стажу без урахування кратності - 0,40750, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ( (489/100*12)*1) - 0,40750 (кратність -1).

Також відповідно до форми РС-право від 14.11.2023 (номер ПС:40) періоди роботи позивача як працівника охорони здоров`я з 21.08.1992 по 31.12.2003 враховано до стажу на право на пенсію в подвійному розмірі, а з 01.01.2004 по 31.01.2022 - в одинарному розмірі (а.с. 20).

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою від 13.11.2023, в якій просила перерахувати розмір її пенсії, зарахувавши до страхового стажу у подвійному розмірі період її роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по даний час (а.с. 22).

До заяви позивач долучила довідку від 06.11.2023 №14698, видану КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради, відповідно до якої ОСОБА_1 з 21.08.1992 по теперішній час працює в КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради (а.с. 23).

У довідці також зазначено, що ОСОБА_1 за вказаний період роботи перебувала у відпустках без збереження заробітної плати по сімейних обставинах та по догляду за дітьми: з 27.10.1995 по 29.08.1998 (до 3-ох років); з 15.10.1997 по 17.08.2000 (до 3-ох років); з 22.11.2000 по 29.11.2000; з 01.10.2002 по 15.10.2002; з 01.07.2015 по 15.07.2015; з 16.07.2015 по 31.07.2015.

Листом №11593-11063/Д-02/8-0900/23 від 11.12.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про відмову в перерахунку пенсії (а.с. 27-28). У зазначеному листі відповідач зазначив, що відповідно до вимог статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі тільки до 01.01.2004. Також відповідач звернув увагу позивача на умови подання заяви про перерахунок пенсії, які визначені у Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Відповідно до рішення №40 від 29.02.2024, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі абзацу 3 частини 4 статті 42 Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 22.02.2024 (а.с. 80).

Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що після перерахунку страховий стаж позивача складає 42 роки 08 місяців 14 днів, коефіцієнт стажу без урахування кратності - 0,42667, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ( (512/100*12)*1) - 0, 42667 (кратність -1).

Не погоджуючись із відмовою ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, викладеною у листі №11593-11063/Д-02/8-0900/23 від 11.12.2023, в перерахунку пенсії позивач з метою захисту порушеного права звернулася через уповноваженого представника з цією позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Порядок призначення, виплати та перерахунку призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (надалі, також - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058 набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом №1788.

Відповідно до статті 62 Закону України №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.06.1989 (а.с. 24-26), ОСОБА_1 , з 21.08.1992 працює у КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради на посадах санітарки, молодшої медичної сестри.

Також відповідно до довідки КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради від 06.11.2023 №14698, ОСОБА_1 з 21.08.1992 по теперішній час працює в КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради (а.с. 23). Як зазначено в довідці, робота за цей період дає право на подвоєння стажу згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно зі статтею 60 Закону №1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.

Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах;

Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Обласна психіатрична лікарня №2, яка згодом реорганізована в Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради та віддалений структурний підрозділ №2 КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради є лікарняним закладом, призначеним для надання психіатричної допомоги в розумінні статті 60 Закону України №1788.

Окрім цього, відповідачем не заперечується факт роботи позивача в психіатричному закладі в спірні періоди.

Щодо посилань відповідача на неможливість зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у психіатричному закладі після 01.01.2004, суд зазначає, що стаття 60 Закону №1788 є чинною по теперішній час. Стаття 24 Закону України №1058 не скасовує статтю 60 Закону №1788 та не зупиняє її дію.

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постановах від 22.12.2021 у справі №688/2916/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він мав би виключити із Закону України "Про пенсійне забезпечення" усі інші положення, чого зроблено не було.

Отже, доводи відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до стажу в подвійному розмірі періоду роботи особи в психіатричному закладі охорони здоров`я, після 01.01.2004 (набрання чинності Закону №1058) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Як встановлено судом вище, позивачу періоди роботи як працівника охорони здоров`я з 21.08.1992 по 31.12.2003 враховано до стажу на право на пенсію в подвійному розмірі, а з 01.01.2004 по 31.01.2022 - в одинарному розмірі (а.с. 20).

Також відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні такого стажу в подвійному розмірі за результатами розгляду її звернення від 13.11.2023.

Водночас, у довідці від 06.11.2023 №14698 зазначено, що робота з 21.08.1992 по теперішній час дає право на подвоєння стажу згідно Закону України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказана довідка містить також відомості про періоди перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати, зокрема, з 01.07.2015 по 15.07.2015; з 16.07.2015 по 31.07.2015.

Згідно з частинами 1, 2 статті 84 Кодексу законів про працю України (в редакції, станом на час спірних правовідносин) у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки" працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та роботодавцем, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як вбачається зі статті 4 Закону України «Про відпустки» відпустка без збереження заробітної плати є одним з видів відпусток.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про відпустки» (в редакції, станом на час спірних правовідносин) за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Статтею 181 Кодексу законів про працю України передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Суд звертає увагу, що позивач у спірний період перебувала у відпустках без збереження заробітної плати саме по сімейних обставинах.

Водночас, пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ. Зокрема, вказаною нормою Закону №1788-ХІІ передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. (стаття 30 Кодексу законів про працю України).

Отже, робота в розумінні статей 21, 30 Кодексу законів про працю України є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.

Аналіз наведених норм прав свідчить про те, що пільги, передбачені статтею 60 Закону №1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах, вказаних у цій статті, тому, на думку суду, період перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустці без збереження заробітної плати по сімейних обставинах зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №314/404/17, від 28 листопада 2019 року у справі №349/422/16-а.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що підстав для зарахування позивачу у подвійному розмірі періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати за сімейними обставинами в період з 01.07.2015 по 31.07.2015 немає.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до стажу позивача у подвійному розмірі періоди роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 30.06.2015 та з 01.08.2015 по 06.11.2023 (по дату видачі довідки №14698 від 06.11.2023).

З приводу аргументів представника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області стосовно подання заяви про перерахунок пенсії відповідно до норм Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі, також Порядок №22-1), слід зазначити таке.

Відповідно до статті 44 Закону №1058 звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Так, постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 1.1 Порядку №22-1, зокрема, передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до частини 5 статті 45 Закону №1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

При цьому, подання громадянином заяви довільної форми не виключає ймовірності вирішення територіальним органом ПФУ порушених у зверненні питань у порядку Закону України Про звернення громадян у спосіб надання відповіді у формі листа без прийняття відповідного рішення як-то передбачено частиною 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з правовим висновком Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №748/696/17, якщо зміст звернення очевидно дає змогу оцінити намір заявника та у разі долучення до звернення усіх необхідних документів, то вимога адміністративного органу про форму заяви є надмірним формалізмом.

Такий висновок Верховного Суду також зазначений в постанові від 16.12.2021 у справі № 500/1879/20: …Відмовивши ОСОБА_2 в розгляді її заяви по суті з прийняттям відповідного рішення, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивачки, як пенсіонерки (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій)….

Таким чином найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли подання заявником звернення довільної форми (але з чітко окресленим питанням та з достатнім обсягом необхідних документів) не звільняє пенсійний орган від виконання обов`язку розглянути по суті порушене в зверненні питання (призначення пенсії, перерахунок пенсії, перегляд розміру вперше призначеної пенсії).

В спірному випадку, з огляду на зміст заяви ОСОБА_1 від 13.11.2023, позивач чітко визначила питання, яке підлягало вирішенню пенсійним органом.

Таким чином, посилання представника позивача на норми Порядку №22-1 є безпідставними та не заслуговують на увагу.

До того ж суд звертає увагу, що відповідач не повернув вказану заяву у зв`язку з неналежним її оформленням, а надав у листі №11593-11063/Д-02/8-0900/23 від 11.12.2023 оцінку порушеному в зверненні праву позивача на зарахування до стажу в подвійному розмірі періодів її роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я та вказав, що пільгове обчислення (в подвійному розмірі) страхового стажу застосовується тільки до 01.01.2004.

Кваліфікуючи вчинені в спірних правовідносинах управлінські волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

Щодо дати, з якої підлягає поновленню порушене право позивача, суд зауважує, що Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 15.04.2024 дійшов висновку про передчасність повернення судом першої інстанції позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог, які передують шестимісячному строку звернення до суду з цим позовом та скасував ухвалу про повернення позовної заяви у відповідній частині позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що право позивача на нарахування та виплату пенсії, розрахованої з зарахуванням стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягає поновленню з моменту порушення, тобто з 04.02.2022, коли ОСОБА_1 призначено пенсію без зарахування до страхового стажу періоду роботи після 01.01.2004 в психіатричному закладі охорони здоров`я в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Також, оскільки після призначення 04.02.2022 пенсії позивач продовжувала працювати та набула новий страховий стаж, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, керуючись абзацом 3 частини 4 статті 42 Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням №40 від 29.02.2024 про перерахунок пенсії (а.с. 80), в результаті якого до страхового стажу позивача зараховано період роботи з 01.02.2022 по 31.12.2023. Однак такий період роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я також зарахований в одинарному розмірі.

Водночас з приводу сформульованих представником позивача позовних вимог, суд зазначає таке.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі Афанасьєв проти України (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним, як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

Формулюючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача дорахувати позивачу стаж та перерахувати розмір пенсії, представник позивача не врахував, що при здійсненні перерахунку розміру пенсії для дотримання прав пенсіонера необхідним є також і подальша виплата перерахованої пенсії.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Водночас, цією ж частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд вважає, що з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом №11593-11063/Д-02/8-0900/23 від 11.12.2023, в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2004 по 30.06.2015 та з 01.08.2015 по 06.11.2023 (по дату видачі довідки від 06.11.2023 №14698) в психіатричному закладі охорони здоров`я в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 04.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 30.06.2015 та з 01.08.2015 по 06.11.2023 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням проведених платежів.

Відтак, враховуючи викладене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Наявною в матеріалах справи квитанцією №CC6C-HB75-8658-Т4С2 від 20.12.2023 підтверджується сплата позивачем судового збору за звернення до суду із цим позовом у розмірі 858,88 грн (а.с. 1).

Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частина сплаченої нею суми судового збору в розмірі 429,44 грн, що пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлену листом №11593-11063/Д-02/8-0900/23 від 11.12.2023, в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 30.06.2015 та з 01.08.2015 по 06.11.2023 в психіатричному закладі охорони здоров`я в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 04.02.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 30.06.2015 та з 01.08.2015 по 06.11.2023 в психіатричному закладі охорони здоров`я в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням проведених платежів.

У задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.