Справа № 344/11871/24
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/126/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Польської М.В.

секретаря Мациборки С.Я.

за участі

представників позивача Чупірчук М.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кучер Н.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеконферцзв`язку в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області звернулося 25.06.2024р. з позовом до уродженця та громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

Позов обґрунтовано тим, що 20.06.2024 до Управління ДМС України в Івано-Франківській області надійшло обґрунтоване звернення Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України щодо прийняття рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого чиє перебування на території України може суперечити інтересам забезпечення національної безпеки та охорони громадського порядку. Як зазначено в обґрунтованому зверненні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в місцях позбавлення волі з 06.07.2017 року , судимий за ч.1 ст.186 та ч.2 ст.186 КК України.

24.06.2024 року співробітниками Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України доставлено до Управління ДМС України в Івано-Франківській області громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Особу громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено по довідці про звільнення з місць позбавлення волі, документ що посвідчує особу та дає право перетину державного кордону відсутній .

У ході перевірки встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься в інтегрованій міжвідомчій інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон Аркан інформація стосовно вказаної особи відсутня. Згідно бази ЄІАС УМП інформація вказаної особи також відсутня. Відповідно до обліків УДМС в Рівенській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання 19.07.2012 року, строк дії якої закінчився. Крім цього 17.03.2015 року та 05.11.2017 року за порушення правил перебування іноземців в Україні він притягався працівниками УДМС в Рівенській області до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП.

На даний час громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на території України незаконно, не має правових підстав для подальшого перебування в Україні, порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Враховуючи викладене, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перевищив встановлений термін перебування в Україні та знаходиться в Україні незаконно, за що 24.06.2024 року останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн. .

24.06.2024 року УДМС в Івано-Франківській області прийняло рішення про примусове видворення з України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у адміністративному позові, просив задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що на час затримання з метою ідентифікації всі дані щодо особи будуть перевірятись. Водночас у разі бажання самостійного виїзду відповідача в країну походження, він позбавлений переміщення по країні, в якій оголошено воєнний стан, тому саме при перебуванні відповідача у пункті перебування будуть зроблені відповідні запити у консульство Узбекистану, яке діюче в м.Києві та буде сприяння щодо отримання свідоцтва на повернення.

Відповідач та його представник у судовому засіданні вказав, що позов необґрунтований та не підлягає до задоволення.

Так, 24.06.2024 року відповідач тільки звільнився з місць позбавлення волі та бажає самостійно виїхати в Узбекистан. Окрім того відповідач пояснив, на запитання суду про те, що його паспорт був знищений дітьми, він перебуває в Україні з 2007 року, одружений з 2011 року, має в наявності 2 дітей, 11 та 9 років та бажає сім`ю

( дружину та двох дітей) вивезти до Узбекистану.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та усне заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20.06.2024 до Управління ДМС України в Івано-Франківській області надійшло обґрунтоване звернення Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України щодо прийняття рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого чиє перебування на території України може суперечити інтересам забезпечення національної безпеки та охорони громадського порядку. Як зазначено в обґрунтованому зверненні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в місцях позбавлення волі з 06.07.2017 року , судимий за ч.1 ст.186 та ч.2 ст.186 КК України.

24.06.2024 року співробітниками Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України доставлено до Управління ДМС України в Івано-Франківській області громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно протоколу про адмінправопоруешення від 24.06.2024р. виявлено, що відповідач порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, як наслідок складена постанова про адмінстягнення. Також, 24.06.2024 року був складений протокол про адмінзатримання та прийнято рішення про примусове видворення з України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» паспортний документ іноземця це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Пунктом 1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС, Адміністрації Держприкордонслужби та Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/21119, визначено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

У частині 3 статті 3 розділу 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч.1,3,4 ст.30 даного закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Враховуючи дані норми, суд зауважує, що оскільки суд вирішує питання саме затримання з метою ідентифікації та поміщення відповідача до пункту тимчасово перебування для забезпечення видворення строком на 6 місяців, відповідач вправі під час його перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, звернутись із відповідною заявою,до консульських установ. Окрім того таке звернення, як пояснив представник позивача буде сформоване УДМС в Івано-Франківській області.

Частина 1 статті 289 КАС України визначає що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до абз. 2 п. 7 Розділу III Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 29.02.2016 року № 141, у разі надходження від іноземців або осіб без громадянства звернень щодо надання ними сприяння в забезпеченні їх ідентифікації та (або) видворення (реадмісії) чи придбання іноземцями або особами без громадянства проїзних квитків для виїзду з України адміністрація ПТПІ невідкладно інформує про це відповідний заінтересований орган.

Згідно вимог ст. ст. 13,14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування та вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.13 Закону України «Про імміграцію».

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Отже, на момент затримання відповідач не надав позивачу паспортного або іншого документа, що б посвідчували його особу та/або давали йому право на перетин державного кордону України, доказів права на законне перебування на території України.

Доводи відповідача про бажання вивезти сім`ю в республіку Узбекистан, суд вважає у даній справі таким, що є наміром відповідача, а процедура перетину кордону дружиною та дітьми, які є громадянами України, врегульовано чинним законодавством, окрім того, суд при розгляді адміністративної справи, бажання сім`ї відповідача на виїзд за межі України не є обґрунтуванням сторони відповідача стосовно премету доведення у адміністративній справі та неможе бути перевірено судом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Стосовно доводів сторони відповідача про те, що відповідач має сім`ю, дітей суд приймає такі доводи, однак це не впливає на вирішення питання спору по розгляду по суті (з 2017 року відповідач перебуває в місцях позбавлення волі).

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання щодо часткового задоволення позову та визначення строку в 3 місяці.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 6, 7, 9, 72-77, 241-246, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на три місяці.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Належним чином завірену копію рішення суду невідкладно видати особам, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА