Справа № 320/16739/24
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року справа №320/16739/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачці у зарахуванні у розрахунку вислуги років до календарної вислуги років часу навчання в Запорізькому державному медичному університеті в період з 01.09.1994р. по 20.08.1996р., в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця в період з 01.09.1996р. по 23.06.2000р. в межах 5 років навчання з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби, що становить додатково 2 роки 6 місяців служби та складає вислугу 25 років 6 місяців 1 день, та відповідно, зобов`язання відповідача скласти розрахунок вислуги років позивачці із зарахуванням до календарної вислуги років часу навчання за наведені періоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на дату звільнення позивачка набула право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Однак, до вислуги років при звільненні зі служби протиправно не був зарахований час навчання у вищих навчальних закладах, після яких позивачці було присвоєне спеціальне звання у межах п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження без проведення судового засідання, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відтак, суд, з урахуванням приписів ст. 162 КАС України, здійснюватиме розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, судом було встановлено наступне.

Відповідно до наказу голови Державної прикордонної служби України від 01.08.2023р. №1104-ОС підполковника медичної служби ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас ЗСУ за пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом голови Державної прикордонної служби України від 08.08.2023р. №1168-ОС позивачку виключено зі списків особового складу з 29.08.2023р.

З позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що позивачка проходила навчання в Запорізькому державному медичному університеті в період з 01.09.1994р. по 20.08.1996р. (2 курси) та у Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця в період з 01.09.1996р. по 23.06.2000р. (4 курси) (копії дипломів додано до позову).

Згідно довідки Української військово-медичної академії від 09.10.2023р. №921, позивачка пройшла військову підготовку у цьому закладі (навчальний заклад 4 рівня акредитації на базі кафедри ОМЗ ЗС), ВОС-901000 та позивачці присвоєно офіцерське звання по запасу «лейтенант медичної служби» наказом Міністра оборони України від 05.06.2000р. №283.

По закінченню Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, згідно наказу Міністра оборони України від 05.06.2000р. №283, позивачці присвоєно військове звання «лейтенант медичної служби».

Позивачка через свого представника звернулась до відповідача із адвокатським запитом від 09.10.2023р. №265-ВЗ про зарахування часу навчання у наведених медичних закладах до вислуги років служби з розрахунку 1 рік служби за період навчання з 01.09.1994р. по 20.08.1996р., 2 роки служби за період навчання з 01.09.1996р. по 23.06.2000р., всього 3 роки (з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби згідно приписів ч. 2 ст. 17 Закону за №2262-XII).

Однак, відповідач листом-відповіддю від 16.10.2023р. №12/50840/23 відмовив у зарахуванні часу навчання позивачці.

Згідно розрахунку вислуги років, наданого відповідачем, позивачці в сукупності зараховано вислуги 22 роки 11 місяців 03 дні станом на 01.08.2023р.

Позивачку звільнено зі служби та виключено зі списків особового складу 29.08.2023р., у зв`язку із чим станом на цю дату, зарахована вислуга років позивачки становить 23 роки 00 місяців 01 день.

Позивачка не погоджується із такою позицією відповідача, що послугувало підставою для її звернення до суду із даним позовом.

Відтак, предметом спору у справі є зарахування відповідачем до вислуги років позивачки періодів її навчання у цивільних вищих навчальних закладах з 01.09.1994р. по 20.08.1996р., з 01.09.1996р. по 23.06.2000р. у розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби згідно приписів ч. 2 ст. 17 Закону за №2262-XII, що всього в сукупності дорівнює 3 рокам вислуги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні приписи чинного станом на час розгляду справи законодавства.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 12 Закону №2262-XII (у редакції, чинній станом на день призначення пенсії травень 2021 року) передбачено, що пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

За змістом ч. 2 статті 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно зі ст. 17-2 Закону №2262-XII обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України та Національному антикорупційному бюро України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).

Пунктом 2 Порядку № 393 визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Таким чином, виходячи з системного тлумачення вищевказаних норм Закону №2262-ХІІ та Порядку № 393, можна зробити висновок про те, що законодавець встановив дві підстави для додаткового зарахування до вислуги років особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів податкової міліції часу їхнього навчання в навчальних закладах в межах до п`яти років, із розрахунку - один рік за шість місяців, а саме: 1) навчання у цивільних вищих навчальних закладах (незалежно від форми навчання); 2) навчання у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання за умови, що таке навчання було до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду.

Тобто, необхідною умовою для врахування років навчання у цивільному навчальному закладі у вислугу років осіб начальницького складу органів податкової міліції, є те, що за наслідками такого навчання студентам (слухачам, курсантам та іншим) присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Тобто, особа повинна отримати офіцерське (спеціальне) звання саме за результатами навчання, ще до вступу до органів податкової міліції.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.05.2019 по справі №823/1330/16, від 22.01.2020 по справі № 200/5111/19, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Варто зазначити, що законодавець під визначенням «цивільні вищі навчальні заклади» мав на увазі ті навчальні заклади, в яких студенти (слухачі, курсанти та ін.) паралельно проходили військове навчання та отримували військову спеціальність - навчання на військових кафедрах та навчання у закладах зі спеціальним режимом навчання.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами те, що офіцерське (спеціальне) звання «лейтенант медичної служби» позивач отримав саме після закінчення цивільних вищих навчальних закладів згідно наказу Міноборони від 05.06.2000р. №283, що підтверджується наявною у справі довідкою Української військово-медичної академії від 09.10.2023р.

За таких обставин, позивачка має право на зарахування до вислуги років періодів її навчання з 01.09.1994р. по 20.08.1996р., з 01.09.1996р. по 23.06.2000р. в межах до 5 (п`яти) років навчання з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби згідно приписів ч. 2 ст. 17 Закону за №2262-XII, оскільки після їх закінчення їй було присвоєно військове звання.

Відтак, дії відповідача щодо відмови у зарахуванні наведених періодів до вислуги позивачки визнаються судом протиправними, у зв`язку із чим права позивачки у межах даного спору мають бути поновлені шляхом зобов`язання відповідача скласти новий Розрахунок вислуги років на ім`я позивачки, зарахувавши при цьому до її вислуги років наведені періоди навчання в межах до 5 (п`яти) років навчання з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов гр. ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача у відповідності до вимог приписів ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26; ) щодо відмови ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) у зарахуванні в «Розрахунку вислуги років» до календарної вислуги років час навчання у Запорізькому держаному медичному університеті у період з 01.09.1994р. по 20.08.1996р., у Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця у період з 01.09.1996р. по 23.06.2000р. в межах до 5 (п`яти) років навчання з розрахунку 1 (один) рік навчання за 6 (шість) місяців служби, що становить додатково 2 роки 6 місяців служби.

3. Зобов`язати Державну прикордонну службу України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26; ) скласти "Розрахунок вислуги років" ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ), зарахувавши до календарної вислуги років час навчання у Запорізькому держаному медичному університеті у період з 01.09.1994р. по 20.08.1996р., у Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця у період з 01.09.1996р. по 23.06.2000р. в межах до 5 (п`яти) років навчання з розрахунку 1 (один) рік навчання за 6 (шість) місяців служби, що становить додатково 2 роки 6 місяців служби та складає вислугу років 25 років 06 місяців 01 день.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп. за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Адміністрації Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26; ).

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.