Справа № 280/3681/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 червня 2024 року Справа № 280/3681/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005, ) про визнання дій протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи в гастрономторзі Жовтневого району м. Запоріжжя з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року, оформлене листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 21 березня 2024 року № 5197-3369/Ш-02/8-0800/24;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи в гастрономторзі Жовтневого району м. Запоріжжя з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року, здійснити перерахунок з 31 жовтня 2023 року раніш призначеної пенсії за віком з урахуванням зазначеного страхового стажу і виплатити їй пенсію в оновленому розмірі з 31 жовтня 2023 року з урахуванням раніш виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач з 31 жовтня 2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як одержувач пенсії за віком. Однак, при призначені пенсії позивачу до її страхового стажу відповідачем не зараховано період роботи з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року через недоліки заповнення трудової книжки, що вплинуло на розмір одержуваної нею пенсії. Разом з тим, позивач наполягає, що особа не може нести відповідальність за неналежне оформлення трудових книжок відповідальними працівниками. З огляду на вказане, позов просить задовольнити.

Ухвалою суду від 29 квітня 024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також, вказаною ухвалою судді від ГУ ПФУ в Запорізькій області витребувано засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1

13 травня 2024 року представник відповідача через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до суду надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову та зазначає наступне. 31 жовтня 2023 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Надалі при перевірці та приведенні у відповідність електронної пенсійної справи виявлено, що до загального стажу зараховано період роботи з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року згідно записів 1-6 трудової книжки НОМЕР_2 від 29 вересня 1980 року, які внесені з порушенням законодавства (виправлення дати наказу про звільнення не завірене у відповідності до законодавства). Пенсійну справу переглянуто в частині зарахування страхового стажу, який склав 41 рік 2 місяці 1 день. За період виплати пенсії з 01 жовтня 2023 року по 29 лютого 2024 року у позивача виникла переплата пенсії у сумі 879,84 грн., в результаті перерахунку пенсії. Акцентує увагу суду на тому, що запис за спірний період у трудовій книжці позивача не відповідає вимога Інструкції № 58, а відтак у відповідача відсутні підстави для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача. Враховуючи вищевикладене в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач з 31 жовтня 2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Листом відповідача від 21 березня 2024 року № 5197-3369/Ш-02/8-0800/24 відповідача ОСОБА_1 повідомлено про те, що при перевірці та приведенні у відповідність її електронної пенсійної справи виявлено, що до загального стажу зараховано період роботи з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року згідно записів 1-6 трудової книжки НОМЕР_2 від 29 вересня 1980 року, які внесені з порушенням законодавства (виправлення дати наказу про звільнення не завірене у відповідності до законодавства). Пенсійну справу переглянуто в частині зарахування страхового стажу, який склав 41 рік 2 місяці 1 день. Також, вказано про необхідність надання уточнюючої довідки для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.

Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку встановленим по справі обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами частини 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Згідно із статтею 24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Так, підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року, у спірній відмові пенсійним органом зазначено виправлення дати наказу про звільнення не завірене у відповідності до законодавства). З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Станом на час вчинення спірного запису в трудовій книжці позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20 червня 1974 року №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі Інструкція).

Абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 передбачалось, що заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 році, у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується "1984.05.01", в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 року; "05.01.1984". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів (пункт 2.8. Інструкції № 162).

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).

Так судом встановлено, що трудова книжка позивача містить виправлення в даті наказу про звільнення з роботи. Разом з тим, всі записи трудової книжки корелюються між собою щодо хронологічної послідовності. Крім того, суд зазначає, що всі інші записи про спірні періоди роботи є чіткими, розбірливими, записані в хронологічному порядку без будь-яких виправлень чи помарок.

Отже, трудова книжка позивача містить необхідні записи про роботу у спірний період, відтак є достатнім підтвердженням про зайнятість останнього за відповідними посадами.

Посилання на те, що виправлення дати наказу про звільнення не завірене у відповідності до вимог законодавства не є належною підставою для відмови у визнанні страхового стажу, оскільки відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи організації, тому порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки, за відсутності уточнюючої довідки не може бути підставою для відмови у зарахуванні трудового стажу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Крім того, суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 квітня 2014 року №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, органи пенсійного забезпечення мають право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів в поданих заявником документів чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

За викладених обставин, позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу позивача спірного період у роботи є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В той же час суд зазначає, що з урахуванням відзиву на позовну заяву та наявних в матеріалах справи доказів, рішення про відмову у зарахуванні до страхового стажу позивача спірного періоду роботи відповідачем за наслідками перегляду пенсійної справи позивача відповідачем не приймалось.

Відтак, з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне: визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи в гастрономторзі Жовтневого району м. Запоріжжя з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи в гастрономторзі Жовтневого району м. Запоріжжя з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року, у зв`язку із чим здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 31 жовтня 2023 року, з урахуванням раніш виплачених сум.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи в гастрономторзі Жовтневого району м. Запоріжжя з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи в гастрономторзі Жовтневого району м. Запоріжжя з 29 вересня 1980 року по 11 липня 1982 року, у зв`язку із чим здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 31 жовтня 2023 року, з урахуванням раніш виплачених сум

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місцезнаходження: РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення 26 червня 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов