Справа № 160/26305/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26305/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/26305/23 (головуючий суддя першої інстанції - Серьогіна О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

Позивач 11.10.2023 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 02.12.2022 року №15 про відмову у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та не зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , а також не зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до її загального стажу період догляду за дитиною до 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , до пільгового стажу роботи за Списком № 2 період навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року, та призначити, нарахувати і виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2022 року № 15 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та не зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також не зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною до 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до пільгового стажу роботи за Списком №2 період навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року, та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з 28.11.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ПФУ в Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує, що заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Харківській області. Посилаючись на пункт 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач зазначив, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення позивача становив 22 роки 06 місяців 16 днів, пільговий стаж за Списком №2 складає 05 років 08 місяців 19 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Разом з тим вказує, що до загального страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки у свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорту. Також, до пільгового стажу не зараховано період роботи по довідці №80 від 03.10.2022 року, яка видана АТ «Дніпроважмаш», оскільки довідка потребує перевірки.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 28.11.2022 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заява та додані документи розглядались ГУ ПФУ в Харківській області.

За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Харківській області прийнято Рішення №15 від 02.12.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Вказаним рішенням зазначено, що вік заявника складає 57 років, а її страховий стаж складає 22 роки 6 місяців 16 днів, пільговий стаж за Списком №2 складає 05 років 08 місяців 19 днів. При цьому, для призначення пенсії на пільгових умовах необхідно мати страховий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, який повинен становити 24 років 6 місяців, що визначено пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 114 розділу XIV-I Закону №1058-IV пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, жінкам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Згодом, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом №0400-010304-8/125687 від 15.08.2023 року повідомлено наступне. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 врахований в повному обсязі згідно наданих документів, складає 22 роки 6 місяців 15 днів (при необхідному - 25 років), стаж роботи за Списком №2 становив 5 років 8 місяців 15 днів (при необхідному - 10 років). Зазначений пільговий стаж було зараховано за період роботи за Списком №2 з 14.12.1988 року по 31.08.1994 року згідно пільгової довідки від 24.10.2022 року за №479, яку видано А Г «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». У зв`язку з відсутністю пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було винесено рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 02.12.2022 року №15. До документів про призначення пенсії також надавалась пільгова довідка №80 від 03.10.2022 року за період роботи за Списком №2 з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року, яку видано Акціонерним товариством «Дніпроважмаш». Довідку від 03.10.2022 року за №80, з метою підтвердження відповідності відображеної в ній інформації первинним документам, було направлено до управління контрольно-перевірочної роботи. Перевіркою було встановлено відповідність первинних документів даним, які заявлені в довідці, за результатами перевірки пенсійну справу було переглянуто. Таким чином, пільговий стаж позивача за Списком №2 становить 7 років 3 місяці 28 днів. До пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 не зараховано період навчання в МПТУ №44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року за спеціальністю «машиніст крана металургійного виробництва» (відповідно до довідки №33 від 28.01.2022 року, яку видано Державним закладом «Інгулецький професійний ліцей»), оскільки у пільговій довідці від 03.10.2022 року за №80 зазначено період роботи з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року за професією «машиніст крану» обрубного цеху, який відноситься до ливарного виробництва, що підтверджено актом перевірки. Періоди роботи з 06.08.1984 року по 29.09.2010 року (за трудовою книжкою НОМЕР_2 та згідно даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) зараховано до загального страхового стажу. Позивачу до загального стажу роботи не зараховано період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 3-річного віку згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , оскільки відсутні відомості про отримання дитиною паспорту. Згідно наданих документів, заявниця не набула як страхового, так і пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії.

Не погодившись з відмовою в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач оскаржила таку відмову до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058 (у редакції Закону України №3108-IV від 17.11.2005 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 7 Закону №1788 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується

Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 56 Закону №1788 до стажу зараховується до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У пунктах 1, 2 та 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду за Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, якою затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». У відповідності до п.1 даного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 даного Порядку передбачено , що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 пункту 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Однак цей порядок поширюється на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 , в ній навні відомості, які визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах.

Згідно довідки №80 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній, виданій 03.10.2022 року АТ «Дніпроважмаш», після закінчення навчання, а саме у період з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року, позивач виконувала роботу в шкідливих умовах праці за професією машиніст крану (машиністи електричного крану формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обрубувальних та очисних відділень - як кранівникам та тельферістам формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обрубувальних та очисних відділень), що передбачено Списком 2, розділ XV. Металообробка, підрозділ 1. Ливарне виробництво, пункт а) робітники, підстава: постанова Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173; за період з 06.08.1984 року по 14.03.1986 року відпрацьовано при п`ятиденному робочому тижні всього: 01 рік 07 місяців 09 днів.

Згідно з копією довідки №479 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній, виданій 24.10.2022 року AT «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», ОСОБА_1 працювала повний робочий день в AT «Південний Гірничо-збагачувальний комбінат» у виробництві: Збагачення, що передбачено Списком №2 розділ III підрозділ а, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року. З 14.12.1988 року по 31.12.1991 року - машиністом крана рудозбагачувальної фабрики №2. У виробництві: Збагачення, що передбачено Списком №2 розділ II підрозділ а поз. 2030000а-13790, затверджених Постановою КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року. З 01.01.1992 року по 10.03.1994 року - машиністом крана рудозбагачувальної фабрики №2. У виробництві: Збагачення, що передбачено Списком №2 розділ II підрозділ а поз. 2030000а-13790, затверджених Постановою КМУ №162 від 11.03.1994 року. З 11.03.1994 року по 31.08.1994 року - машиністом крана рудозбагачувальної фабрики №2. Стаж роботи за Списком №2 складає - 5 років 8 місяців 18 днів.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі по тексту - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Постановою КМУ «Про затвердження Державного переліку професій з підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах» від 11.09.2007 №1117 був затверджений Державний перелік професій з підготовки кваліфікованих робітників у професійно-технічних навчальних закладах.

Згідно з Державним переліком назви професії (професійна назва роботи) за Національним класифікатором України «Класифікатор професій» ДК 003:2005 (КП) професії «машиніст крана (кранівник)» та «машиніст крана металургійного виробництва» відносяться до одного Розділу - «Робітники з обслуговування, експлуатації та контролю за роботою технологічного устаткування, складання устаткування та машин», одного підрозділу - «Водії та робітники з обслуговування пересувної техніки та установок», одного класу - «Робітники, що обслуговують сільськогосподарські та інші пересувні установки», одного підкласу - «Машиністи кранів, лебідок та подібних установок» і відповідно мають код кп: «машиніст крана (кранівник)» - 8333.1 та «машиніст крана металургійного виробництва» - 8333.2.

Зазначене свідчить про спорідненість даних професій та їх технологічних процесів.

Таким чином, позивач, здобувши після навчання в МПТУ №44 освіту за професією «машиніст крана металургійного виробництва» та влаштовуючись на роботу на посаду «машиніста крана (кранівника)», відповідала кваліфікаційним вимогам даної професії, тому посада, яку позивач обіймала після навчання в МПТУ №44, відповідає присвоєній професії, яка зазначена в дипломі про закінчення навчання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції, позивач згідно з наявними у справі документами, закінчила навчання у 1984 році. Закон України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» був прийнятий у 1998 році та набув чинності з дня його опублікування відповідно до п. 1 Розділу XII. Прикінцеві положення - 10 березня 1998 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на вказане, вимога, встановлена статтею 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», розповсюджується на правовідносини, які виникли вже після набрання Законом чинності. У даному ж випадку, зважаючи на те, що позивач закінчила навчання за 14 років до того, як було прийнято даний Закон - для вирішення питання щодо зарахування до пільгового стажу роботи періоду її навчання в МПТУ №44 необхідно керуватися законодавством, яке діяло на той час.

Таким чином, за нормами законодавства, чинного на час навчання позивачки у учбовому закладі, а саме за пунктом 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №590 від 03.08.1972 року, період навчання у зазначеному закладі прирівнювався до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не зараховано період навчання позивача у МПТУ №44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 рік до пільгового стажу роботи за Списком №2.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним 3-річного віку, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 28.11.1986 року, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доказів неправдивості або недостовірні відомостей, які містяться у свідоцтві про народження, пенсійним органом не зазначено.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, тобто ті періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» та законодавством СРСР.

Відповідно до положень статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною другою статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Вказані норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, у спірному рішенні відповідачем зазначено, що до страхового стажу позивача неможливо зарахувати період догляду за дитиною, оскільки у свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорту. Такі доводи пенсійного органу є безпідставними, оскільки відповідачем не аргументовано необхідність подання свідоцтва про народження дитини з обов`язковим штампом про отримання паспорта з посиланням на відповідні вимоги законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.12.2022 року № 15 про відмову у призначенні пенсії позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та не зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною 3-х років згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також не зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоду навчання у МПТУ № 44 з 01.09.1981 року по 16.07.1984 року є протиправним та підлягало скасуванню.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що розгляд заяви позивача від 28.11.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 за принципом екстериторіальності було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, тому дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Враховуюче викладене, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягали.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області як суб`єктом владних повноважень не доведено належними доказами правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/26305/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року в адміністративній справі №160/26305/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко