Справа № 260/1951/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2024 року м. Ужгород№ 260/1951/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судового засідання - Пішта І.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач не з`явився,

представник позивача не з`явилася,

представник відповідача Жупан А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області (вул. Центральна, буд. 13, с. Білки, Хустський район, Закарпатська область, 90132, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Білківської сільської ради у недонарахуванні та невиплаті позивачу повного розрахунку за невикористані 122 дні щорічної відпустки та 75 днів додаткової відпустки в розмірі 127 421 грн. 00 коп. за період з 03 листопада 2015 р. по 01 грудня 2020 року ;

2) зобов`язати відповідача у 10-ти денний строк з дня набрання рішенням суду законної сили у даній справі донарахувати та виплатити позивачу 100719,00 грн. компенсації за невикористані 122 дні щорічної відпустки та 61 917,00 грн, за 75 невикористаних додаткових оплачуваних днів відпустки за період з листопада 2015-го по 01 грудня 2020 p.. Загалом 127 421,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 листопада 2015 року на підставі рішення першої сесії п`ятого скликання ОСОБА_1 - було обрано Луківським сільським головою та присвоєно 7 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування. У зв`язку із закінченням строку повноважень на підставі пункту 1 статті 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та на підставі розпорядження Луківського сільського голови від 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 02 грудня 2020 року. Цим же розпорядженням передбачено виплатити компенсацію за невикористані відпустки у кількості 122 календарних дні за 2016-2020 роки. Однак у зв`язку з відсутністю коштів для оплати праці та нарахування на зарплату працівникам Луківської сільської ради із позивачем не було проведено повний розрахунок , не нараховано та не проведено компенсацію за невикористані відпустки.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 260/1774/21 за позовом ОСОБА_1 до Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області зобов`язано Білківську сільську раду Хустського р-ну Закарпатської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 03 листопада 2015 р. по 01 грудня 2020 року, тому 03.02.2022 позивач звернувся до Білківської сільської ради із заявою, в якій просив у 5-ти денний строк з дня отримання цієї заяви нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію у загальній сумі 162636, 00 грн за невикористані 122 дні основної відпустки за період з 03 листопада 2015 року по 01 грудня 2020 року та 75 днів додаткової оплачуваної відпустки за період з листопада 2015-го по 01 грудня 2020 року, яка надається посадовим особам, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування понад 10 років.

08 березня 2022 року, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/1774/21, відповідач перерахував позивачу на картковий рахунок у АТКБ «Приватбанк» частку в розмірі 35 214 грн. 70 коп. в рахунок компенсації заробітної плати за невикористані дні відпустки. Однак, на думку позивача відповідач недонарахував та не доплатив йому 127 421,00 грн.

Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними та просить адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання та викликом сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що для встановлення причин невикористання щорічних відпусток, кількості невикористаних днів, нарахування та виплату заробітної плати, дотримання бюджетного законодавства, відповідність бюджетних призначень до фактичних нарахувань заробітної плати ОСОБА_1 за період з 2015 по 2020 рік Білківською сільською радою, 14 вересня 2021 року направлено звернення до Управління західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, на підставі якого проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Білківської сільської ради Хустського району за період з 01 січня 2015 по 03 грудня 2020 року. Беручи до уваги Акт позапланової виїзної ревізії складений Управлінням західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області 23 грудня 2021 року № 13-07-20/5 сума компенсації нарахована та виплачена Білківською сільською радою в повному обсязі 03 березня 2022 року, що є фактичним виконанням рішення суду у справі №260/1774/21, про що свідчать платіжні доручення № 63, 64, 65,66.

Відповідач вказує, що сума компенсації за невикористану відпустку виплачена позивачу у повному обсязі, а тому відсутні підстави для задоволення даних позовних вимог.

У відповіді на відзив від 20.02.2023 позивач вказав, що у ОСОБА_1 ще до 2015 року був наявний стаж державної служби 10 років 7 місяців 24 днів, а тому у період з листопада 2015 року по 01 грудня 2020 року у позивача був необхідний стаж для нарахування йому додаткових оплачуваних днів відпустки. Вказує, що акт позапланової виїзної ревізії № 13-07-20/5 від 23 грудня 2021 року суперечить ст.8 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідали їй. Закони мають вищу юридичну силу щодо підзаконних нормативно-правових актів. У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. З наведеної підстави Акт не може бути підставою для відмови у позові ОСОБА_1 ..

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Згідно із статтею 205 частини 2 пункту 3 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 з 03.11.2015 року ОСОБА_1 обрано Луківським сільським головою, присвоєно 7 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.

В подальшому, 01.12.2020 р. позивач звільнений з посади сільського голови у зв`язку із закінченням строку повноважень на підставі ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

На переконання позивача під час звільнення Луківською сільською радою не здійснено із ним повного розрахунку, а саме не нараховано та не виплачено компенсацію за невикористані 122 дні відпустки за період з 03.11.2015 по 01.12.2020, а тому позивач звернувся до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 260/1774/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022, за позовом ОСОБА_1 до Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії частково задоволено позовні вимоги: 1) визнано протиправними дії Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні; 2) зобов`язано Білківську сільську раду Хустського району Закарпатської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 03 листопада 2015 року по 01 грудня 2020 року; 3) у задоволенні решти позовних відмовлено.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 260/1774/21 набрало законної сили 04.05.2022.

03.02.2022 позивач звернувся до Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області із заявою, якою просив у 5-ти денний строк з дня отримання цієї заяви нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію у загальній сумі 162636, 00 грн за невикористані 122 дні основної відпустки за період з 03 листопада 2015 року по 01 грудня 2020 року та 75 днів додаткової оплачуваної відпустки за період з листопада 2015 року по 01 грудня 2020 року, яка надається посадовим особам, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування понад 10 років.

З матеріалів справи встановлено та сторонами не заперечується, що 08 березня 2022 позивачу виплачено 35214,70 грн грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової оплачуваної відпустки за період з листопада 2015 року по 01 грудня 2020 року на виконання рішення суду від 06.12.2021 у справі №260/1774/21.

Позивач вважає дії відповідача щодо виплати грошової компенсації в меншому розмірі протиправними, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 7 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Відповідно до статті 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Територіальні громади сіл, селищ і міст можуть об`єднувати на договірних засадах об`єкти комунальної власності, а також кошти бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, організацій і установ, створювати для цього відповідні органи і служби.

Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовим особам місцевого самоврядування надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законами України не передбачено тривалішої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Посадовим особам, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом другим Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 (далі - Постанова №100), визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (Закон №504/96-ВР) державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до статей 47, 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України та ч.1 ст. 24 Закону №504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи.

У постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 Верховний Суд зазначив, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Отже, роботодавець зобов`язаний виплатити працівнику у разі звільнення компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та у разі несвоєчасного розрахунку - середній заробіток за затримку.

Позивач вважає, що відповідач, як правонаступник Луківської сільської ради зобов`язаний виплатити йому компенсацію за невикористані дні відпустки, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Як вже встановлено судом, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 260/1774/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та, зокрема, зобов`язано Білківську сільську раду Хустського району Закарпатської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 03 листопада 2015 року по 01 грудня 2020 року.

Для встановлення причин не використання щорічних відпусток, кількості -невикористаних днів, нарахування та виплати заробітної плати, дотримання бюджетного законодавства, відповідність бюджетних призначень до фактичних нарахувань заробітної плати ОСОБА_1 за період з 2015 року по 2020 рік Білківською сільською радою, 14 вересня 2021 року направлено звернення до Управління західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, на підставі якого проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Білківської сільської ради Хустського району за період з 01 січня 2015 по 03 грудня 2020 року. Ревізію проведено з 02 грудня по 16 грудня 2021 року у відповідності до питань програми ревізії.

23 грудня 2021 року складено Акт позапланової виїзної ревізії Управлінням західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області № 13-07-20/5, відповідно до якого зазначено, що До ревізії надано розрахунок невикористаної відпустки сільського голови Луківської сільської ради ОСОБА_1 за період 2016-2020 роки, який був розрахований станом на 01.12.2020 року за підписом колишнього головного бухгалтера Луківської сільської ради ОСОБА_2 , сума нарахованої компенсації складає 46841,33 грн за розраховані бухгалтером 122 дні невикористаної відпустки.

Перевіркою питання щодо правильності визначення кількості невикористаних днів щорічних відпусток ОСОБА_1 встановлено, що згідно наданих до ревізії документів, а саме: рішень Луківської сільської ради за 2016-2020 роки про відбування у відпустку ОСОБА_1 станом на 01.12.2021 залишок не використаних днів щорічної відпустки складає 90 календарних днів. Ревізією питання щодо правильності встановлення ОСОБА_1 додаткової оплачуваної відпустки, яка надається відповідно до стажу служби в органах місцевого самоврядування та державної служби понад 10 років, встановлено, що 10-річного стажу - ОСОБА_1 здобув 11 квітня 2017 року, його право додаткової відпустки станом на 01.12.2021 складає 32 дні.

При розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні ОСОБА_1 ревізією встановлено, що сума нарахованої компенсації за розраховані 122 дні невикористаної відпустки складає 46799,83 грн. Таким чином, головним бухгалтером завищено суму нарахованої компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_1 станом на 01.12.2020 рік в сумі 41,5 грн.

Згідно відомості нарахування заробітної плати по Луківській сільській раді за грудень 2020 року працівникам Луківської сільської ради нараховано заробітної плати в сумі 61365,66 грн. При цьому, ОСОБА_1 за грудень 2020 року нараховано заробітної плати в сумі 47382,70 грн. що включає посадовий оклад - 340,91 грн, надбавка за ранг 25,00 грн, доплата за проживання в гірській місцевості 85,23 грн, доплата за вислугу років - 90,23 грн, компенсація - 46841,33 грн.

З метою встановлення суми фактичної виплати ОСОБА_1 заробітної плати за грудень 2020 року Білківською сільською радою відомості розподілу коштів на банк за грудень 2020 року для підтвердження перерахування коштів на карткові рахунки працівників в установах банків до ревізії не надано.

Згідно меморіального ордеру №2 «Накопичувальна відомість руху грошових коштів загального фонду на рахунках, відкритих в органах Державної казначейської служби України (банках)» за платіжним дорученням №114 від 30.12.2020 року працівникам Луківської сільської ради за грудень 2020 року виплачено заробітної плати в сумі 3824,59 грн.

З наведеного слідує, що сума компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 при його звільненні - 46841,33 грн не виплачено.

Таким чином, ревізією встановлено, що Луківською сільською радою при звільненні ОСОБА_1 не проведено виплату грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки в сумі 46799,83 грн. та як наслідок єдиний соціальний внесок 10295,96 грн. у визначені законодавством строки, чим порушено вимоги статей 47 та 116 Кодексу законів про працю України, статті 24 Закону України «Про відпустки». Водночас, разом з тим, кредиторська заборгованість внаслідок несплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки ОСОБА_1 в сумі 46799,83 грн в Звіті про заборгованість за бюджетними коштами форми №7м Луківської сільської ради за 2020 рік не значиться, у звіті про фінансові результати «Баланс» станом на 29.01.2021 року Форма №1-дс, Пасив II Розділу «Зобов`язання» (поточні зобов`язання ) не відображена, що призвело до порушення пунктів 2 та 3 частини першої статті 26, частини другої статті 56 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року № 2456-VI зі змінами, частини першої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XІV та пункту 2 розділу 1 Порядку складання бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, звітності фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 №44 (із змінами та доповненнями).

Суд враховує Акт позапланової виїзної ревізії Управління західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області № 13-07-20/5 від 23 грудня 2021 року та вказує, що відповідачем у повному обсязі нараховано та виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 03 листопада 2015 року по 01 грудня 2020 року.

Разом з тим, суд вказує, що наведені позивачем у позовній заяві розрахунки не підтверджені жодними доказами, а тому містять обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області відсутні підстави для виплати позивачу заборгованості з виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за період з 03 листопада 2015 року по 01 грудня 2020 року у кількості 122 дні щорічної відпустки та 75 днів додаткової відпустки в розмірі 127 421 грн. 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач всупереч вимогам статті 77 КАС України не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області (вул. Центральна, буд. 13, с. Білки, Хустський район, Закарпатська область, 90132, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 25.06.2024 року.