Справа № 240/4648/24
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/4648/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, третя особа - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо припинення з 01 лютого 2024 року нарахування та виплати судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 доплати за вислугу років у розмірі 30 % від посадового окладу.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області поновити судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 нарахування та виплату суддівської винагороди з 01 лютого 2024 року, а саме: виплату доплати до посадового окладу судді, який не здійснюють правосуддя, у вигляді доплати за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, з урахуванням виплачених сум.

В обгрунтування позову зазначає, що дії відповідача щодо не здійснення з 01.02.2024 виплати суддівської винагороди у розмірі посадового окладу з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (щомісячно) у відповідності до наказу голови Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.11.2023 №27-к є протиправними, що призвели до порушення його права на належне матеріальне забезпечення та слугували підставою звернення до суду з даним позовом.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що Держаудитслужбою проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА в Житомирській області, за результатами якої складено вимогу про усунення порушень законодавства. Зокрема у вимозі зазначено про усунення порушень ч. 10 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у період з 01.01.2021 року до 30.06.2023 року 18 суддям місцевих загальних судів Житомирської області, які не здійснюють правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну нараховано та виплачено доплати до посадового окладу, як наслідок зайво сплачений соціальний внесок, чим завдано матеріальної шкоди ТУ ДСА в Житомирській області на загальну суму 6 862 380 грн 82 коп. Однак, згідно ч. 10 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. Зазначена норма неконституційною не визнавалась. 19.02.2024 року ТУ ДСА в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправною та скасування вищезазначеної вимоги Держаудитслужби від 01.02.2024 року, тому ТУ ДСА в Житомирській області тимчасово припинено виплату щомісячної доплати за вислугу років суддям, які не здійснюють правосуддя.

У відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити. Зазначає, що обіймає посаду судді місцевого загального суду, але не здійснюю правосуддя у зв`язку із закінченням строку повноважень. Кваліфікаційне оцінювання судді стосовно нього триває. Випадки відсторонення від посади судді у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, чи застосування дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя - відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Указом Президента України "Про призначення та звільнення суддів" № 425/216 від 29.09.2016 ОСОБА_1 , призначено на посаду судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області строком на 5 років.

Повноваження на здійснення правосуддя припинилися 29.09.2021 року у зв`язку із закінченням строку, на який позивача було призначено.

Згідно наказу голови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 27/к від 17.11.2023 позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу з 18.11.2023 року, вислуга судді якого становить 10 років.

У зв"язку з припиненням починаючи з лютого 2024 року виплати щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, позивач звернувся до відповідача із заявою від 27.02.2024.

Листом ТУ ДСА в Житомирській області № 628/24-вих від 01.03.2024 позивача повідомлено про тимчасове припинення виплат щомісячної доплати за вислугу років суддям, які не здійснюють правосуддя до вирішення адміністративної справи по суті. У цьому листі зазначено, що Держаудитслужбою проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА в Житомирській області, за результатами якої складено вимогу про усунення порушень законодавства. Зокрема у вимозі зазначено про усунення порушень ч. 10 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у період з 01.01.2021 року до 30.06.2023 року 18 суддям місцевих загальних судів Житомирської області, які не здійснюють правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну нараховано та виплачено доплати до посадового окладу, як наслідок зайво сплачений соціальний внесок, чим завдано матеріальної шкоди ТУ ДСА в Житомирській області на загальну суму 6 862 380 грн 82 коп. Однак, згідно ч. 10 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. Зазначена норма неконституційною не визнавалась. 19.02.2024 року ТУ ДСА в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправною та скасування вищезазначеної вимоги Держаудитслужби від 01.02.2024 року, тому ТУ ДСА в Житомирській області тимчасово припинено виплату щомісячної доплати за вислугу років суддям, які не здійснюють правосуддя, до вирішення адміністративної справи по суті.

Позивач вважає такі дії ТУ ДСА в Житомирській області необґрунтованими та такими, що порушують вимоги Закону, тому звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожному на підставі статі 43 Конституції України гарантує право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України (стаття 126 Конституції України).

Статтею 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

За правилами частини 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 за №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (частина 3 статті 135 Закону №1402-VIII).

Відповідно до частини 5 статті 135 Закону №1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

В силу правового регулювання встановленого частиною 10 статті 135 Закону №1402-VIII суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

У відповідності до пункту 17 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII повноваження суддів, призначених на посаду строком на п`ять років до набрання чинності цим Законом, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. За умови підтвердження відповідності займаній посаді відповідно до пункту 20 цього розділу судді, повноваження яких припинилися у зв`язку із закінченням строку, на який їх було призначено (крім суддів, звільнених з посади), призначаються на посаду судді до суду, до якого вони були призначені або переведені (крім тимчасового переведення шляхом відрядження) на день припинення повноважень.

За приписами підпунктів 1-2 пункту 20 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом, за правилами, які діяли до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри", та з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

За результатами такого оцінювання колегія Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, а у випадках, передбачених цим Законом, - пленарний склад Комісії, ухвалює рішення про відповідність або невідповідність судді займаній посаді. Таке рішення ухвалюється за правилами, передбаченими цим Законом для ухвалення рішення про підтвердження або про не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Згідно пункту 22 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII (чинного до 01.01.2020) право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст.529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII (чинного до 01.01.2020) до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст.529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами).

На підставі підпункту 16 пункту 1 розділу I Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 за №193-IX (надалі по тексту також Закон №193-IX) виключено пункти 22 і 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII.

В силу правового регулювання, визначеного частинами 1-3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 за №2453-VI (в редакції Закону України від 12.02.2015 за №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд") суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частин 5, 7 статті 133 Закону №2453-VI суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу (частина 10 статті 133 Закону №2453-VI).

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 10 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 за №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 за №192-VIII, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 за №1402-VIII зі змінами, а саме:

- частини 1 статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду;

- частини 8 статті 56, частин 1-2 статті 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації;

- частини 3 статті 82, частин 6-7 статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року за №2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 за №192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3.4 зазначеного рішення Конституційного Суду України встановлено, що випадки нездійснення правосуддя поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, згідно із Законом №1402-VIII нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (частина перша статті 55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (частина восьма статті 56, частини перша, друга статті 89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (частина третя статті 82, частини шоста, сьома статті 147).

Конституційний Суд України зробив висновок, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини 10 статті 133 Закону №2453-VI у редакції №192-VІІІ, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Суд зазначає, що застосований законодавцем у положенні частини 10 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону №192-VІІІ підхід до об`єднання усіх випадків, коли суддя, який не здійснює правосуддя, не має права на отримання доплат до посадового окладу, не можна визнати виправданим, справедливим та помірним, оскільки такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до звуження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.

Отже, суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 за №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

Окрім цього, Рада суддів України у рішенні від 03.09.2021 за №35 наголосила, що будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018. В контексті питання виплати доплат таким суддям, дії Територіальних управлінь ДСА, судів, які здійснюють функції розпорядників бюджетних коштів, щодо припинення виплати доплат (а також намагання повернути вже виплачені доплати) суддям, що не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, так само як і висновки щодо відсутності підстав для виплати доплат до посадового окладу таким суддям, здійснені органами Державної аудиторської служби України під час проведення ревізій фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в різних областях та судах, свідчать про порушення гарантій незалежності суддів у виді матеріального забезпечення, що впливає на незалежність судді, та є протиправними та недопустимими. Крім того, припинення виплат зазначених вище доплат у 2021 році свідчить про порушення принципу "юридичної визначеності" та принципу "належного урядування".

Аналогічна позиція щодо необхідності здійснення доплат суддям, які не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, викладена і в рішенні Ради суддів України від 19.04.2019 за №21.

Суд констатує, що положення частини 10 статті 135 Закону №1402-VIII є тотожними за змістом положенням частини 10 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону від 12.02.2015 за №192-VІІІ, які визнані неконституційними Рішенням Конституційним Судом України від 04.12.2018 за №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

Також, суд звертає увагу що в підпункті 2 пункту 7 Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 за №4-рп/2016 у справі №1-8/2016 Конституційний Суд України зауважує, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі № 120/1655/21-а дійшов висновку, що з набранням чинності законами №1401-VIII, №1402-VIII призначення на посаду судді (вперше) здійснюється безстроково, водночас призначення на посаду судді безстроково суддів, яких до того було призначено на посади в межах п`ятирічного строку (відповідно до раніше чинного правового регулювання цих правовідносин), поставлено у залежність від результатів кваліфікаційного оцінювання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у вказаній постанові необхідним у даній категорії справи є з`ясування обставин, які зумовили припинення виплати суддям надбавок до посадового окладу: зупинення щодо кваліфікаційного оцінювання й відсторонення на цій підставі від здійснення правосуддя (відповідно до частини 5 статті 86 Закону № 1402-VIII); закінчення п`ятирічного строку повноважень на посаді судді чи поява іншої обставини, з якою Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 пов`язує неконституційність позбавлення надбавок до посадового окладу судді.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5статті 242 КАС України).

Таким чином, від чіткої відповіді на питання щодо причин, які зумовили припинення виплати надбавок до посадового окладу, і залежить правильне вирішення спору.

Повертаючись до фактичних обставин справи суд зазначає наступне.

Указом Президента України "Про призначення та звільнення суддів" № 425/216 від 29.09.2016 ОСОБА_1 , призначено на посаду судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області строком на 5 років.

Повноваження на здійснення правосуддя припинилися 29.09.2021 року у зв`язку із закінченням строку, на який позивача було призначено.

Згідно наказу голови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 27/к від 17.11.2023 позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу з 18.11.2023 року, вислуга судді якого становить 10 років.

Сторонами не заперечується, що Держаудитслужбою проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА в Житомирській області, за результатами якої складено вимогу про усунення порушень законодавства. Зокрема у вимозі зазначено про усунення порушень ч. 10 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у період з 01.01.2021 року до 30.06.2023 року 18 суддям місцевих загальних судів Житомирської області, які не здійснюють правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну нараховано та виплачено доплати до посадового окладу, як наслідок зайво сплачений соціальний внесок, чим завдано матеріальної шкоди ТУ ДСА в Житомирській області на загальну суму 6 862 380 грн 82 коп. Однак, згідно ч. 10 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

У зв"язку з цим, позивачу з лютого 2024 припинено виплату доплати за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу.

Разом з тим ухвалою суду від 29.05.2024 судом витребувано у Вищої кваліфікаційної комісії суддів України інформацію про те, чи проходить кваліфікаційне оцінювання суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Тарас Богданович (якщо так, то на якій стадії перебуває таке кваліфікаційне оцінювання), чи зверталася Вища кваліфікаційна комісія України до органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо судді, для вирішення питання про відкриття дисциплінарної справи чи відмову в її відкритті щодо судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 (якщо так, то які наслідки такого звернення) та чи приймала Вища кваліфікаційна комісія України рішення про зупинення проведення кваліфікаційного оцінювання судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 (якщо так, то надати копію такого рішення).

На виконання вимог ухвали надійшов, лист від 16.06.2024, в якому повідомлено наступне:

"Рішенням Комісії від 07.06.2018 № 133/зп-Х 8 на виконання вимог пункту 20 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" призначено кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді суддів місцевих та апеляційних судів, зокрема судді Новгород-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 відповідно до рішення Комісії від 18.10.2018 № 238/зп-18 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання "Дослідження досьє та проведення співбесіди".

Рішенням Комісії від 20.07.2023 № 34/зп-23 вирішено продовжити процедуру оцінювання на відповідність займаній посаді суддів, зокрема ОСОБА_1 .

На сьогодні кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді судді Сташківа Т.Б. Комісією не завершено.

У межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді ОСОБА_1 рішення щодо зупинення кваліфікаційного оцінювання та щодо звернення до Вищої ради правосуддя для вирішення питання про відкриття дисциплінарної справи чи відмови в її відкритті Комісією не ухвалювались."

Таким чином, є об`єктивним висновок, що кваліфікаційне оцінювання щодо позивача не завершено через обставини, що від нього не залежали та не пов`язані із його діями, бездіяльністю спрямованими на затягування чи ухилення від проходження кваліфікаційного оцінювання.

Суд погоджується з доводами позивача та зазначає, що він обіймає посаду судді місцевого загального суду, але не здійснює правосуддя у зв`язку із закінченням строку повноважень. Кваліфікаційне оцінювання судді стосовно позивача триває.

Доказів відсторонення його від посади судді у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, чи застосування дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя у матеріалах справи відсутні.

Відповідач не надав суду, жодних доказів, які б спростовували те, що позивач не здійснює повноваження із незалежними від нього обставинами.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач не здійснює повноваження у зв`язку з не залежними від останнього обставинами та не обумовлені його поведінкою, а тому припинення виплати щомісячної доплати за вислугу років не можна визнати виправданим, справедливим та домірним, оскільки такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до звуження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення, створює загрозу для незалежності як суддів, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддів.

З урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, беручи до уваги Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 за №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15) та правову позицію Ради суддів України, викладену у рішеннях від 19.04.2019 за №21 та від 03.09.2021 за №35, суд вважає, що позивач має право на отримання доплат до посадового окладу за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу , а припинення такої виплати є протиправним.

Більш того, суд зазначає, наказ голови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 27/к від 17.11.2023, яким позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу з 18.11.2023 є чинним та ніким не скасований.

Доводи відповідача про те, що припинення з 01.02.2024 нарахування та виплати доплати за вислугу років позивачу відбулось на виконання листа-вимоги Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області , суд вважає безпідставними, оскільки такі суперечать вищенаведеним нормам чинного законодавства та рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018.

При цьому, вказаний лист-вимога не є нормативно-правовим актом, який може регулювати питання нарахування та виплати суддівської винагороди.

Більше того, факт звернення відповідача до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправною та скасування вищезазначеної вимоги Держаудитслужби від 01.02.2024 року, однозначно вказує на незгоду ТУ ДСА України в Житомирській області з вищевказаною вимогою та невизнанням встановлених порушень .

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення з 01 лютого 2024 року нарахування та виплати судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 доплати за вислугу років у розмірі 30 % від посадового окладу та наявність підстав для зобов"язання з 01.0.2024 здійснити нарахування та виплату вказаної доплати.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 242-246, 295КАС України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (вул. Мала Бердичівська,23, м.Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10014. ), третя особа - Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м.Київ,01021. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо припинення з 01 лютого 2024 року нарахування та виплати судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 доплати за вислугу років у розмірі 30 % від посадового окладу.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області поновити судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 нарахування та виплату суддівської винагороди з 01 лютого 2024 року, а саме: виплату доплати до посадового окладу судді, який не здійснюють правосуддя, у вигляді доплати за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос