Справа № 300/1125/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2024 р. справа № 300/1125/24
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши заяву від 13.06.2024 представника позивача про відшкодування судових витрат на правову допомогу в адміністративній справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2024/000002 і рішення про коригування митної вартості товарів №UA206070/2024/000001/2 від 03.01.2024, -
В результаті розгляду адміністративної справи №300/1125/24 Івано-Франківським окружним адміністративним судом 11.06.2024 ухвалено рішення, яким позов задоволено:
- визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206070/2024/000002.;
- визнано протиправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206070/2024/000001/2 від 03.01.2024;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 4 239,20 гривень (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять гривень двадцять копійок).
14.06.2024 представник позивача адвокат Шевченко Кирило Тарасович (надалі по тексту також представник позивача, ОСОБА_2 ) звернувся через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 13.06.2024" до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат, зокрема, витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.
Відповідач в розумінні частини 7 статті 134 КАС України реалізував право на доведення неспівмірності витрат, вказавши у клопотанні від 14.06.2024, яке надійшло через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 14.06.2024" та підписане електронно-цифровим підписом, належного ОСОБА_3 . Зокрема, представник відповідача звертає увагу на те, що в акті прийому передачі послуг відсутні відомості про кількість затраченого часу, та чіткого зазначення вартості за кожну перелічену послугу, тому є незрозумілим, що саме входить у вартість 10 000,00 гривень.
Також, надана копія платіжної інструкції позивачем за №5000 від 26.01.2024, на думку відповідача, не має відношення до договірних відносин між ОСОБА_1 та адвокатом Шевченком К.Т. Зокрема в графі призначення платежу вказано "оплата за ведення справи в суді першої інстанції зг. дог. №б/н від 25.01.24р. зг. рах. №39 від 25.01.24р.", в той час як поданий позивачем договір про надання адвокатських послу укладений 21.01.2024.
Крім того, на переконання відповідача, вказана категорія справ не є складною, а підготовка позовної заяви не потребує значного затрати часу.
Вирішуючи питання розподілу вказаних судових витрат суд виходив із того, що при ухваленні рішення по справі №300/1125/24, судом не вирішено питання про відшкодування на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в орієнтованому розмірі 10 000,00 гривень, які останній очікував понести за результатом розгляду справи, так як в матеріалах справи на момент ухвалення рішення були відсутні належні документи щодо понесення позивачем таких витрат на правничу допомогу.
Разом із заявою від 13.06.2024 про відшкодування судових витрат на правову допомогу у справі №300/1125/24 адвокатом Шевченко К.Т. представлено документи на підтвердження складу і змісту наданої такої допомоги, витрати на яку становлять 10 000,00 гривень.
Розглянувши клопотання позивача про стягнення судових витрат, вивчивши наведені доводи та обґрунтування, дослідивши долучені до письмових пояснень докази, зважаючи на заперечення відповідача, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України ).
Абзацами 1 і 2 частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За правилами статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Зокрема, частинами 3 і 5 статті 143 КАС України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Аналіз такого правового врегулювання дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Слід відмітити, розгляд адміністративної справи №300/1125/24, здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у відповідності до статті 262 КАС України, про що зазначено судом в ухвалі про відкриття провадження від 21.02.2024 (а.с.38-39).
Згідно вимог частини 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться (частина 8 статті 262 КАС України).
Системний підхід до розуміння коментованих норм процесуального закону дає можливість суду дійти висновку, що у справах, розгляд яких проводиться у порядку письмового провадження без виклику сторін, згадана вище заява сторони (позивача) повинна бути подана до завершення судового розгляду, а відповідні докази (договори, рахунки тощо) не пізніше ніж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Позивач в адміністративному позові вказав на орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 гривень, які очікує понести. При зверненні до суду додано до позовної заяви ордер на надання правничої (правової) допомоги від 15.02.2024 (а.с.5, зворотній бік а.с.5, а.с.36).
Водночас в адміністративному позові, позивач зазначив про те, що докази понесених витрат буде надано відповідно до частини 7 статті 139 КАС України.
Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення у справі №300/1125/24 ухвалено 11.06.2024, а докази на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу на адресу суду надіслані 13.06.2024.
Відтак, виходячи із вказаного, суд констатує про дотримання позивачем строку щодо подання заяви та доказів для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідач, в свою чергу, у клопотання від 14.06.2022 заперечив щодо стягнення судом таких витрат з відповідача, вказуючи на обставину відсутності доказів про фактично понесені позивачем витрати на таку правничу допомогу, а також на їх не співмірність.
Так, компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.
За змістом пунктами 1 та 2 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень, позивачем долучено: договір про надання правової допомоги від 21.01.2024, укладений між адвокатом Шевченко Кирилом Тарасовичем і громадянином фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , акт прийому-передачі послуг до договору про надання правової допомоги від 21.01.2024 з описом робіт, виконаних ОСОБА_2 , по справі №300/1125/24.
Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що факт виконання вказаних робіт, відсутність будь яких претензій щодо наданих послуг та їхньої вартості підтверджено актом прийому-передачі послуг від 13.06.2024, згідно пункту 2 якого "Розмір винагороди адвоката по справі в суді першої інстанції становить 10 000,00 гривень (десять тисяч) грн. 00 коп. Клієнт оплатив послуги адвоката 26.01.2024".
Крім вказаного, позивач представив платіжну інструкцію №5000 від 26.01.2024 на суму 10 000,00 гривень.
У вказаній інструкції в розділі отримувач вказаного " ОСОБА_2 ФОП", а призначенні платежу - "Оплата за ведення справи в суді першої інстанції зг. дог. №б/н від 25.01.24р. зг. рах. №39 від 25.01.24 р.".
Відповідно до частин 6 і 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У поданому суду клопотання про зменшення судових витрат від 14.06.2024 представник Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, серед іншого, вказує, що в акті відсутні інформація про витрачений час на таку підготовку, а також сума вартості за надані послуги, тому неможливо прийти до висновку, за яку правову допомогу представник позивача встановив вартість послуг в сумі 10 000,00 гривень.
В даному випадку суд констатує, що згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі по тексту також - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
В силу вимог пункту 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VІ представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
Отже, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, окрім випадків, їх нерозумності та неспівмірності.
Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положеннями частини 6 статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
"74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.".
Суд також звертає увагу на те, що рішенням Вищої Ради Правосуддя від 24.11.2020 за №3237/0/15-20 рекомендовано Державній судовій адміністрації України та Раді правосуддя України застосування показники середньої тривалості розгляду судовий справ при ухвалені судових рішень та здійсненні заходів з питань організаційного забезпечення діяльності судів. Так, відповідно до вказаних показників середній час, необхідний для розгляду місцевими загальними судами судових справ адміністративного судочинства становить 379 хв. (6,31 год).
Із вказаного слідує, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування для розгляду судами в цілому адміністративної справи визначено середню затрату часу в значенні 6,31 год., в той час як представником позивача у даній справі надання консультації та вивчення матеріалів справи, правової позиції, а також підготовка позовної заяви взагалі не окреслено затрати часу.
В будь якому випадку розмір гонорару адвоката повинен бути прив`язаний і обґрунтований, виходячи із складності справи, затраченого адвокатом робочого часу на відповідну допомогу та вартості послуг такого адвоката, який її оцінює як правило із розрахунку вартості однієї робочої години, зважаючи на його авторитет і ділову репутацію.
Зовсім не зменшуючи значення і роль професійного фахівця у галузі права, кваліфікованого адвоката та не втручаючись у його право на самосійне визначення і оцінку вартості власних знань, здобутого досвіду і авторитету як представника у даній справі, досвідченого юриста загалом, надання в інтересах ФОП ОСОБА_1 правничої консультації, вивчення та правового аналізу матеріалів справи і судової практики щодо регулювання спірних відносин та підготовка від імені позивача позовної заяви і забезпечення представництва у справі, на переконання суду, як дії адвоката потребують певної затрати часу та зусилля, втім суд вважає заявлену суму витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень дещо неспівмірною із обсягом наданих послуг, складністю і характером даної справи.
Аналогічний правовий висновок викладений Восьмим апеляційним адміністративним судом у постановах від 20.06.2022 і від 22.06.2022 у справах за №300/6408/21 та №300/6333/21 відповідно, змінюючи судове рішення і зменшуючи присуджений судом першої інстанції в користь позивача розмір судових витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, суд вказує, що із позовної заяви судом враховано не більше 40% юридичних і фактичних підстав позову, в решті судом здійснено самостійно, визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи відповідно до статті 9 КАС України.
Окрім вказаного, цілком є слушними зауваження представника відповідача в частині поданої позивачем платіжної інструкції, зокрема, згідно платіжної інструкції №5000 від 26.01.2024:
- отримувачем коштів є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , а не адвокат Шевченко К.Т.;
- кошти перераховані на підставі договору №б/н від 25.01.2024, в той час як суду представлено договір про надання адвокатських послуг від 21.01.2024.
Договір №б/н від 25.01.2024 і рахунок №39 від 25.01.2024 позивачем суду не представлено.
За змістом частини 2 статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 252 КАС України).
З огляду на зазначене та враховуючи, що розгляд адміністративної справи №300/1125/24 здійснено судом у порядку письмового провадження, суд вирішує питання про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат без виклику учасників судового процесу.
Відтак, суд дійшов переконання про наявність достатніх підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті правничої допомоги, наданої в розмірі 4 000,00 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 135, 139, 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
1. Заяву представника позивача ОСОБА_2 від 13.06.2024 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №300/1125/24, - задовольнити частково.
2. Ухвалити додаткове судове рішення в адміністративній справі №300/1125/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2024/000002 і рішення про коригування митної вартості товарів №UA206070/2024/000001/2 від 03.01.2024.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

представник позивача Шевченко Кирило Тарасович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №856 від 02.03.2012, ордер на давання правової допомоги серії АТ №1049807 від 15.02.2024), бульвар Незалежності, 6/141, м. Калуш, 77304;

відповідач Івано-Франківська митниця Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364), вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005.

Суддя Чуприна О.В.