Справа № 140/33651/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/33651/23 пров. № А/857/8562/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі № 140/33651/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юма Трейд» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

суддя в 1-й інстанції Смокович В.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 07.03.2024,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юма Трейд» (далі також ТОВ «Юма Трейд», позивач) звернулося до суду із позовом до Волинської митниці (далі також митний орган, відповідач) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/001656; визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товару № UA205140/2023/000299/2 від 15.05. 2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ТОВ «Юма Трейд» з метою митного оформлення товару 15.05.2023 року до Волинської митниці подано митну декларацію № 23UA05U4. На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано договір поставки № 290924 від 01.01.2023 року; комерційний рахунок-фактура № ZY 2303 від 15. 02. 2023 року; пакувальний лист № ZY 2303 від 15. 02. 2023 року, фітосанітарний сертифікат № 84180001 від 27. 02.2023 року та нотаріально завірений переклад; сертифікат здоров`я № 84180002 від 27. 02. 2023 року; сертифікат походження товару Китайської Народної Республіки № C23MA3QN8J980024 від 03.03.2023 року, сертифікат відповідності від 14.04.2023 року, копію специфікації товару, коносамент № 225380968 від 08.03. 2023 року; міжнародну товарно-транспортну накладну CMR від 05. 09.2023 року та нотаріально завірений переклад, платіжне доручення в іноземній валюті № 24 від 24.02.2023 року, митну декларацію країни відправлення № 23L303203813K103443 від 08. 05. 2023 року, рахунок № 91 від 09.05.2023 року про надання транспортних послуг; довідку про транспортні витрати від 08. 05. 2023 року, договір-заявку на перевезення від 08. 05. 2023 року, договір про надання послуг митного брокера № 09/01 від 09.05.2023 року.

Однак, 15.05.2023 року Волинською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості UA205140/2023/000299/2 та Картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA205140/2023/001656.

На думку позивача, рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень статті 55 МК України не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових заявленої декларантом митної вартості.

Відтак, позивач вважає винесені відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів UA205140/2023/000299/2 від 15.05.2023 року та Картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA205140/2023/001656 безпідставними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року позов задоволено. Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товару №UA205140/2023/000299/2 від 15 травня 2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/001656.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юма Трейд» судові витрати у розмірі 10868,00 грн. (десять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень, 00 копійок).

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість встановлено розбіжності, які, із врахуванням спрацювання системи АСАУР, стали визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності. При цьому, зауважує, що у позовній заяві позивач жодним чином не спростовує зазначені митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів розбіжності. Вважає, що митний орган правомірно скористався наданим Митним кодексом України правом на самостійне визначення митної вартості імпортованого позивачем товару»

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між «Шаньдун Жонпоан Фудз КО ЛТД» (Китай, постачальник) та ТзОВ «Юма Трейд» (Україна, покупець) укладено договір поставки № 290924 від 01.01.2023 року, відповідно до якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця маринований імбир для приготування їжі (надалі - товар), а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його на умовах даного контракту.Ціна, якість та кількість товару, який поставляється постачальником за цим контрактом, вказується в інвойсах і пакувальних листах.

Так, згідно рахунку-проформи № ZY2303 від 13. 01. 2023 року та комерційного рахунку-фактури № ZY2303 від 15.02.2023року сторони домовились, що поставка здійснюється на умовах INCOTERMS: CIF Клайпеда. Порт завантаження та пункт призначення- від Циндао Китай до Україна. Товар з Литви відправляється в місце призначення автомобільним транспортом покупця і за рахунок покупця.

У відповідності до рахунку-проформи № ZY2303 від 13.01.2023 року, комерційного рахунку-фактури № ZY2303 від 15.02.2023 року, пакувального листа від 15.02.2023 року, а також до договору поставки № 290924 від 01.01.2023 року предметом купівлі-продажу (даної поставки) є маринований імбир для приготування їжі, загальна вартість якого складає 8282 доларів США.

При цьому, фактурна вартість оспорюваного товару становить 8282 доларів США, що еквівалентно станом на дату подання декларації 305 423,26 грн. Митна вартість визначена нарівні 305 423,26 грн. без урахування транспортних витрат в розмірі 51 600,00 грн, що підтверджується довідкою про транспортні витрати від 08.05.2023 року та рахунком про надання транспортних послуг № 91 від 09. 05.2023 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Юма Трейд» 15.05.2023 року з метою митного оформлення вказаного товару до Волинської митниці (надалі - відповідач, митний орган) подано митну декларацію № 23UA05U4.

На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано договір поставки № 290924 від 01.01.2023 року;

комерційний рахунок-фактура № ZY 2303 від 15. 02. 2023 року;

пакувальний лист № ZY 2303 від 15. 02. 2023 року,

фітосанітарний сертифікат № 84180001 від 27. 02.2023 року;

сертифікат здоров`я № 84180002 від 27. 02. 2023 року;

сертифікат походження товару Китайської Народної Республіки № C23MA3QN8J980024 від 03. 03.2023 року, сертифікат відповідності від 14. 04. 2023 року,

копія специфікації товару,

коносамент № 225380968 від 08.03. 2023 року;

міжнародна товарно-транспортна накладна CMR від 05. 09. 2023 року,

платіжне доручення в іноземній валюті № 24 від 24.02.2023 року, митну декларацію країни відправлення № 23L303203813K103443 від 08. 05. 2023 року,

рахунок № 91 від 09.05.2023 року про надання транспортних послуг; довідку про транспортні витрати від 08. 05. 2023 року, видану ФОП ОСОБА_1 ,

договір-заявку на перевезення від 08. 05. 2023 року, укладеного із ФОП ОСОБА_1 ,

договір про надання послуг митного брокера № 09/01 від 09.05.2023 року.

Однак, 15. 05. 2023 року Волинською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості UA205140/2023/000299/2.

У вказаному рішення зазначено- «Митна вартість товару №1 та № 2, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме

-числове значення, зазначене в декларації країни відправлення № 23L303203813K103443 від 08.05. 2023 - 7575,23 Євро не відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсі № ZY2303 від 15.02.2023 року 8282 дол США;

- в платіжному дорученні в іноземній валюті N24 від 24. 02. 2023 року в призначенні платежу зазначений інвойс № ZY2303 з іншою датою 13.01.2023, ніж поданий до митного оформлення № ZY2303 від 15.02.2023;

- в контракті печатка покупця перенесена з іншого документу;

-відповідно до Контракту № 290924 від 01. 01. 2023 - постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар за ціною, якістю та кількістю визначеною в інвойсах і пакувальних листах. Відповідно до інвойсу №ZY2303 від 15. 02. 2023 умови поставки товару - C1F KLAIPEDA Литва. Згідно з CMR від 09. 05. 2023 року та декларації країни відправлення № 23L30320381ЗК103443 від 08. 05. 2023 відправником товару з Клайпеди (Литва) є VAB «AUTOVERSLO L0GIST1KA». Проте, даних щодо відправника не зазначено в інвойсі та контракті;

-перевізником надані рахунок на перевезення № 91 від 09.05. 2023 року, довідка про транспортні витрати та договір-заявка на перевезення від 08. 05.2023 року. Згідно документів на транспортування, наданих перевізником, вартість перевезення по маршруту Клайпеда (Литва) - м/п Рава-Руська за даними становить 31120 грн, а вартість перевезення від м/п Рава-Руська до м Вінниця - 20480 грн. Відстань між Клайпеда (Литва) - м/п Рава-Руська за даними Google maps становить 828 км, тобто вартість перевезення за даним маршрутом становить 37,58 грн/км, а відстань між м/п Рава-Руська та м. Вінниця - 426 км, тобто вартість перевезення за даним маршрутом 48,08 грн/км Тобто дане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості.

Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей та заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості.

Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 року №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та згідно ст. 53 та cт. 54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи виписку з бухгалтерської документації прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам па користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту);

висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Декларантом на вимогу митниці надано наступні документи:

проформа-інвойс №2 ZY2303 від 13. 01. 2023, пропозиція б/п від 01. 05. 2023; прайс-лист (пропозиція) товару б/п від 09. 05. 2023 року є лише пропозиція (ojerta) на кожну окрему поставку від продавця. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Пропозиція б/н від 01. 05. 2023 датована 01. 05. 2023 проте вказано, що дана пропозиція дійсна до 15. 01. 2023. Від надання інших додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості декларант відмовився, про що повідомив митницю листом б/п від 15. 05. 2023.

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01 07 2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України « … на підставі цінової інформації, ЄА1С Держмитслужби на рівні на товар №1 та №2 - 0,90 дол США/кг за МД № UA100320/2023/3791 від 24. 02. 2023».

Разом з тим, митним органом складено картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA205140/2023/001656 з причин «митна вартість товарів 1 та 2 не може бути визначена за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари та неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних митних органом, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України. Прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 15.05.2023 року UA205140/2023/000299/2.

В результаті прийняття рішення про коригування митної вартості товару UA205140/2023/000299/2 від 15.05.2023 року позивач поніс додаткові втрати на сплату митних платежів в розмірі 63 449,59 грн.

Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржувані рішення, суд першої інстанції встановив, що підставою оскаржуваного рішення винесення є, зокрема, невідповідність числового значення зазначеного в декларації країни відправлення №23L303203813K103443 від 08.05.2023року, та ціні товару, зазначеній в рахунку-фактрі №ZY2003 від 15.02.2023 року.

Однак, суд зазначив, що твердження відповідача про наявність розбіжностей у зазначені числового значення ціни товару в декларації країни відправлення та інвойсі не може бути самостійною підставою для невизнання визначеної позивачем митної вартості, оскільки частиною 2 статті 53 МК України такі документи не відносяться до обов`язкових.

Щодо зазначення в платіжному дорученні в іноземній валюті № 24 від 24.02.2023 року в призначенні платежу інвойса М ZY2303 з іншою датою 13.01.2023, ніж поданий до митного оформлення № ZY2303 від 15.02.2023, суд виходив з того, що у відповідності до рахунку-проформи від 13. 01. 2023 року сторонами погоджено умови оплати, а саме 70% платежу сплачується після завершення підготовки товару до відправки і 30% залишку оплат повинні бути сплачені у 30-денний термін після отримання ватажу покупцем.

Комерційний рахунок-фактура № ZY2303 датований 15. 02. 2023 року та його умови є ідентичними з умовами рахунку-проформи від 13. 01.2023 року. Сторони залишили в силі всі погоджені істотні умови поставки даної партії товару. Враховуючи той факт, що за умовами обох інвойсів покупець здійснює попередню оплату у розмірі 70% платежу, покупець 24.02. 2023 року здійснив переказ грошових коштів на рахунок продавця в розмірі 5 958,40 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №24 від 24. 02.2023 року. Також суд врахував, що Декларантом до митного органу разом з іншими необхідними документами було надано і рахунок-проформу від 13.01.2023 року і комерційний рахунок-фактуру від 15.02.2023 року, в яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Також суд зокрема наголосив, що товар постачався на умовах Інкотсрмс CIF Клайпеда (Литва), а тому саме продавець мав обов`язком нести всі витрати та ризики, пов`язані з транспортуванням товару з Китаю в місце призначення порт розвантаження Клайпеда (Литва). Витрати за перевезення товару з Клайпеди (Литва) до м. Вінниця (Україна) поніс позивач ТОВ «Юма Трейд», що підтверджується договором-заявкою від 08.05.2023 року з перевізником ФОП ОСОБА_1 , довідкою про транспортні витрати від 08.05.2023 року, рахунком № 91 від 09.05.2023 року про витрати на транспортні послуги, які були надані декларантом відповідачу при митному оформленні товару.

З урахуванням наведеного суд вважав, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд дійшов висновку, позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу ( ч. 3 ст. 57 МК України).

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, ТзОВ «Юма Трейд» до митного органу подано: МД № 23UA05U4 від 12.05.2023 року на товари:

Товар 1 «ІМБИР МАРИНОВАНИЙ РОЖЕВИЙ ДЛЯ СУШИ - SUSHI GINGER MARINATED PINK (DW:1000G Marinade: 400G): 1.4кг*10пакетів в коробці - 1234 коробок. Склад: імбир, чиста вода, сіль, оцтова кислота, лимонна кислота, сорбат калію, аспартам, сахарин натрію, глутамат натрію, пігмент (129). Товщина 1.1мм+0.1мм В первинній упаковці без ГМО. Товар розфасований для роздрібної торгівлі. Торговельна марка SHANDONG ZHONGYUAN FOODS Виробник SHANDONG ZHONGYUAN FOODS CO., LTD. CN».;

Товар 2 «ІМБИР МАРИНОВАНИЙ БІЛИЙ ДЛЯ СУШИ - SUSHI GINGER MARINATED WHITE (DW:1000G Marinade: 400G): 1.4кг*10пакетів в коробці - 320 коробок. Склад: імбир, чиста вода, сіль, оцтова кислота, лимонна кислота, сорбат калію, аспартам, сахарин натрію, глутамат натрію. Товщина 1 мм+0.1мм В первинній упаковці без ГМО. Товар розфасований для роздрібної торгівлі. Торговельна марка SHANDONG ZHONGYUAN FOODS Виробник SHANDONG ZHONGYUAN FOODS CO., LTD. CN».

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:

Числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23L303203813K103443 від 08.05.2023 7575,23 Євро не відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсі №ZY2303 від 15.02.2023 8282 Дол.США;

В платіжному дорученні в іноземній валюті №24 від 24.02.2023 в призначенні платежу зазначений інвойс №ZY2303 з іншою датою 13.01.2023, ніж поданий до митного оформлення №ZY2303 від 15.02.2023;

В контракті печатка покупця перенесена з іншого документу;

Відповідно до Контракту № 290924 від 01.01.2023 постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар за ціною, якістю та кількістю визначеною в інвойсах і пакувальних листах. Відповідно до інвойсу №ZY2303 від 15.02.2023 умови поставки товару - CIF KLAIPEDA, Литва. Згідно з CMR від 09.05.2023 та декларації країни відправлення №23L303203813K103443 від 08.05.2023 відправником товару з Клайпеди (Литва) є UAB «AUTOVERSLO LOGISTIKA». Проте, даних щодо відправника не зазначено в інвойсі та контракті;

Перевізником надані рахунок на перевезення №91 від 09.05.2023, довідка про транспортні витрати та договір заявка на перевезення від 08.05.2023. Згідно документів на транспортування, наданих перевізником, вартість перевезення по маршруту Клайпеда (Литва) м/п Рава-Руська становить 31120 грн., а вартість перевезення від м/п Рава-Руська до м.Вінниця 20480 грн. Відстань між Клайпеда (Литва) м/п Рава-Руська за даними Google maps становить 828 км., тобто вартість перевезення за даним маршрутом становить 37,58 грн/км., а відстань між м/п Рава-Руська та м.Вінниця 426 км., тобто вартість перевезення за даним маршрутом становить 48,08 грн/ км. Тобто дане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складавою митної вартості.

Відтак, відповідач вважав, що розбіжності в документах, які подані на підтвердження складових митної вартості не були достатніми доказами підтвердження заявленої митної вартості товарів, відтак направив декларанту повідомленням вимогу на надання додаткових документів.

На вимогу митниці декларантом окрім тих документів, які вже були подані до митної декларації, надано: проформа-інвойс №2 ZY2303 від 13. 01. 2023, пропозиція б/п від 01. 05. 2023; прайс-лист (пропозиція) товару б/п від 09. 05. 2023 року є лише пропозиція (ojerta) на кожну окрему поставку від продавця. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу. Слід зазначити, що пропозиція б/н від 01. 05. 2023 датована 01. 05. 2023 проте вказано, що дана пропозиція дійсна до 15. 01. 2023.

Від надання інших додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості декларант відмовився, про що повідомив митницю листом б/п від 15. 05. 2023.

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01 07 2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України « … на підставі цінової інформації, ЄА1С Держмитслужби на рівні на товар №1 та №2 - 0,90 дол США/кг за МД № UA100320/2023/3791 від 24. 02. 2023».

Згідно МД № 23UA05U4 від 12.05.2023 року митну вартість вказаного товару визначено за шостим (резервним) методом визначення митної вартості товарів.

Позивач наполягає на тому, що для митного оформлення були подані всі необхідні документи, які підтверджують складові митної вартості товару.

Відповідач зокрема вказує, що позивач не надав ніяких пояснень на підставі яких документів, митну вартість заявлено за резервним методом.

Колегія суддів під час розгляду справи враховує, що Верховним Судом вже сформована стала та послідовна судова практика, висновки якої, якщо їх систематизувати, зводяться до того, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК УКраїни Верховний Суд зробив у ряді постанов, на які зокрема покликається Позивач у касаційній скарзі, а саме: від 30 січня 2018 року у справі N 804/16980/14, від 6 лютого 2018 року у справі N 815/2013/15, від 22 січня 2019 року у справі N 815/6794/17, від 18 грудня 2019 року у справі N 160/8775/18, від 17 квітня 2018 року справі N 815/329/17, від 15 червня 2021 року у справі N 804/2584/16, від 15 травня 2018 року у справі N 820/3881/17.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Кодексу.

Як зазначено судом, відповідно до п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Тлумачних приміток до статті 7 (резервний метод) Угоди про застосування статті VII ГАТТ, митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях; методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до примітки 4 до пункту 2 статті VII ГАТТ, формулювання підпунктів «а» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Положеннями статті 55 МК України визначено, що митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Щодо встановлених митним органом розбіжностей слід зазначити, що відповідно до п.п 6.1 Контракту №290924 від 01.01.2023, Покупець оплачує товар за ціною та умовами платежу, зазначеними в рахунку, шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний в Контакті.

Згідно п. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з п. 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Банківський платіжний документ, якщо оплата здійснена, є основним документом, що підтверджує ціну товару, що є однією зі складових митної вартості товару.

Слід наголосити, що відповідно до пункту 5 частини другої статті 53 МК України документи, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у графі «Призначення платежу» банківських платіжних документів, які надавалися до митного оформлення, містяться посилання на Контракт №290924 від 01.01.2023, та інвойс №ZY2303, однак з іншою датою - 13.01.2023, ніж поданий до митного оформлення №ZY2303 від 15.02.2023.

Відтак, слід погодитись із твердженням відповідача, що дані платіжні доручення не можливо пов`язати з партіями товару, що були пред`явлені до митного оформлення, а тому вірним є твердження митного органу, що оскільки в наданих до митного оформлення платіжне доручення №24 від 24.02.2023 року де вказаний інвойс №ZY2303 з іншою датою 13.01.2023, ніж поданий до митного оформлення інвойс №ZY2303 від 15.02.2023 є іншою інформація щодо призначення платежу, на підставі якого здійснювалося перерахування коштів, а саме: різні дати інвойсів, що призводить до неможливості ідентифікувати платіжні доручення з певною поставкою товару, такі документи не є достатніми доказами підтвердження заявленої митної вартості товарів.

З огляду на розбіжності у числових показниках у вищезазначених документах, колегія суддів вважає, що у митниці були наявні усі законодавчі підстави для витребування додаткових документів, які б усунули виявлені митницею розбіжності щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість та підтверджували б заявлене числове значення митної вартості товару.

Також митним органом встановлено розбіжності в документах, які подані на підтвердження однієї із складових митної вартості, а саме транспортних витрат. Встановлено розбіжність у вартості за 1 км за транспортування товару.

Матеріали справи підтверджують, що витрати на перевезення товару з Клайпеди (Литва) до м. Вінниця (Україна) поніс позивач ТОВ «Юма Трейд», що підтверджується договором-заявкою від 08.05.2023 року з перевізником ФОП ОСОБА_1 , довідкою про транспортні витрати від 08.05.2023 року, рахунком № 91 від 09.05.2023 року про витрати на транспортні послуги, які були надані декларантом відповідачу при митному оформленні товару.

Згідно документів на транспортування, наданих перевізником, вартість перевезення по маршруту Клайпеда (Литва) м/п Рава-Руська становить 31120 грн., а вартість перевезення від м/п Рава-Руська до м.Вінниця 20480 грн.

Відповідач звертає увагу на те, що відстань між Клайпеда (Литва) м/п Рава-Руська за даними Google maps становить 828 км., тобто вартість перевезення за даним маршрутом становить 37,58 грн/км., а відстань між м/п Рава-Руська та м.Вінниця 426 км., тобто вартість перевезення за даним маршрутом становить 48,08 грн/км., що на думку митного органу свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складавою митної вартості.

Відтак, подання такого неналежного документа, який мав би засвідчити правовідносини між Перевізником та Покупцем товару, поруч із виявленим непропорційним розподіленням транспортних витрат, стало достатньою правовою підставою витребування у декларанта додаткових документів.

Колегія суддів враховує, що позивачем на вимогу митниці спростування чи пояснень щодо різниці вартості витрат на транспортування за 1 км не надано. А відтак, слід погодитись із відповідачем, що відсутність будь-яких належних пояснень з вказаного приводу не надавало можливості підтвердження заявленої декларантом митної вартості поданими до митного оформлення документами.

Також слід зазначити про те, що позивач у позовній заяві вказує, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи в повній мірі підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, а тому в митного органу були відсутні підстави для коригування митної вартості товару».

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно матеріалів справи митну вартість по МД №23UA05U4 від 12.05.2023 року заявлено позивачем за резервним методом визначення митної вартості товару, про що свідчить інформація, внесена до гр.43 МД.

Відтак, слід погодитись із митним органом, що вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання вказаного вище товару, з огляду на фактурну вартість 8282,00 дол.США (гр.22) та заявлену декларантом митну вартість товару у розмірі 354395,03грн. (9691,24 дол.США) за резервним методом, при цьому не підтверджену жодним документом, про що свідчить інформація внесена до гр. 44 МД.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.64 МК України вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі довільної чи фіктивної вартості.

Проте, позивач не надав пояснень на підставі яких документів, митну вартість заявлену за резервним методом, а у відповідача були обґрунтовані сумніви, щодо заявленої митної вартості товару.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності вказують на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи не підтверджували заявлену вартість; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано у повному обсязі витребуваних документів, документ про оплату на виконання умов договору містив розбіжності, були наявні суперечності щодо поданих документів які підтверджували транспортно-експедиційних послуг. Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах відомостей про об`єктивні й достовірні дані на підтвердження митої вартості імпортованого товару, у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.

Крім цього, слід вказати про те, що обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 804/16271/15, від 15 травня 2018 року № 809/1260/17.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що в оскаржуваних рішеннях митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. А рішенням про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару, відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України, як це встановлено частиною четвертою статті 57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару.

За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах, що дозволяють чітко ідентифікувати відомості про об`єктивні і достовірні дані на підтвердження митої вартості імпортованого товару за ціною договору, у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач на його вимогу їх в повному обсязі не надав.

За таких обставин, суд погоджується з відповідачем, що документи, надані позивачем до митної декларації, не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів в повному обсязі на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування є цілком правомірними.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документи, суд прийшов до висновку про наявність у відповідача обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, а відтак і правильності визначення митної вартості.

З огляду на встановлені судом обставини справи, оскільки надані митному органу документи не містили достатніх даних для визначення заявленої митної вартості, митним органом правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на наведені обставини не звернув належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись статтями ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі № 140/33651/23 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юма Трейд» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 25.06.24