Справа № 620/5646/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/5646/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн, передбаченої п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, а саме з 05.06.2023 по 13.06.2023, з 20.06.2023 по 05.07.2023, з 15.07.2023 по 30.07.2023, з 31.07.2023 по 14.08.2023 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн, передбачену п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, а саме з 05.06.2023 по 13.06.2023, з 20.06.2023 по 05.07.2023, з 15.07.2023 по 30.07.2023, з 31.07.2023 по 14.08.2023, із врахуванням виплачених коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач заборгував грошове забезпечення, а саме додаткову винагороду, яку позивач мав би отримати у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в лікарняних закладах.

Суд ухвалою від 24.04.2024 відкрив провадження у справі та направляючи відповідачу ухвалу, встановив строк для подачі відзиву на позов та зобов`язав останнього зареєструвати Електронний кабінет ЄСІТС.

У встановлений ухвалою суду строк відзив на позов відповідачем не подано. Про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

У період з 05.06.2023 по 13.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти (а.с.18). Діагноз: вертеброгенна люмбалгія з вираженим больовим та м`язово-тонічним синдромами, корінцевий синдром праворуч. Кила дисків Thl2-L1 зі стенозом с/м каналу L4-L5, протрузія L3-L4.

В подальшому, з зазначеним діагнозом був направлений Військовою частиною НОМЕР_1 на стаціонарне лікування / обстеження, що підтверджується направленням №1776 (а.с.19), на якому перебував у період з 21.06.2023 по 05.07.2023 (а.с.20-21).

Відповідно до направлення №2015 був направлений на стаціонарне лікування з діагнозом хронічна дискогенна попереково-крижова радикулопатія, двобічна L3-L4 зі стійким тривалим больовим та м`язово-тонічним синдромами на тлі остеохондрозу хребта з множинними протрузіями та килами міжхребцевих дисків. Лікування проходив у період з 15.07.2023 по 30.07.2023 та з 31.07.2023 по 14.08.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №916 та №2954/865 (а.с.23, 24).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 26.08.2023 №6133 (а.с.25) визнаний придатним до військової служби. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість при сприйнятті шепітної мови AD/AS=4м, гіпертонічна хвороба І стадії пов`язані з проходженням служби. Обмежений міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта І ступень, спондилоартроз з протрузіями дисків та незначним порушенням функцій, вертеброгенна люмбоішалгія справа без порушення функцій не пов`язвані з проходженням військової служби.

Постанову про причинний зв`язок захворювань за довідкою від 26.08.2023 №6133 відмінено на підставі протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 30.11.2023 №4806 (а.с.26) та визнано пов`язаність захворювань з захистом Батьківщини.

Оскільки позивачу не було нараховано і виплачено додаткову винагороду за період лікування з 05.06.2023 по 13.06.2023, з 20.06.2023 по 05.07.2023, з 15.07.2023 по 30.07.2023, з 31.07.2023 по 14.08.2023, позивач через свого адвоката звернувся до відповідача із відповідним запитом, на який, 25.01.2024 було направлено письмову відповідь. Із зазначеної відповіді слідує, що додаткова винагорода за червень 2023 року відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 №3363 нарахована за період з 01.06.2023 по 04.06.2023, з 05.06.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 20.06.2023 та була перерахована йому 21.07.2023 у розмірі 60 244,47 грн та 29.07.2023 у сумі 6 422,20 грн.

В подальшому, у липні та серпні 2023 року нарахування додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі не здійснювалось.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Тобто, згідно норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Суд звертає увагу, що наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.

Ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).

Ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Також, відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 передбачено видачу довідки, про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва Додаток 5). Це документ, в якому міститься інформація про обставини, при яких отримана травма, поранення чи каліцтво. Зазхначена довідка встановлює причинний зв`язок між обставинами поранення та захистом Батьківщини/виконанням обов`язків військової служби/проходженням військової служби.

З аналізу викладеного слідує, що в ширшому розумінні, поранення (контузія, травма, каліцтво) це обмежена в часі подія або раптовий вплив на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що поранення (контузії, травми, каліцтва) сталася під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та у зв`язку з наведеним зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, службовим розслідуванням та видано відповідну довідку.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у період з 27.05.2023 по 05.06.2023, з 13.06.2023 по 21.06.2023, з 06.07.2023 по 16.07.2023, з 18.08.2023 по 26.08.2023, з 30.08.2023 по 20.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку в військовою агресією російської федерації проти України (а.с.17).

Втім, доказів, що ним було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво), під час здійснення зазначених заходів, матеріали справи не містять. Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я з 05.06.2023 по 13.06.2023, з 20.06.2023 по 05.07.2023, з 15.07.2023 по 30.07.2023, з 31.07.2023 по 14.08.2023 у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, зазначеного вище не спростовує.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне рішення суду складено 24.06.2024.

Суддя Л.О. Житняк