Справа № 160/28242/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
30 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла вищезазначена позовна заява, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і не виплатити солдату ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України у період 09.04.2023 р. по 25.05.2023 р.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України у період з 09.04.2023 р. по 25.05.2023 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_2 на посаді бойовий медик розвід роти. У період з 09.04.2023 року по 29.04.2023 року; з 22.04.2023 по 25.05.2023 року виконував бойові завдання та безпосередньо брав участь у бойових діях. В наслідок бойової міно-вибухової травми 22.04.2023 року позивач отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку у вигляді стійкого незначного цефалічного, астено-невротичного синдрому, дизсомнії, розладу адаптації, тривожно-депресивного синдрому з помірними короткотривалими хворобливими проявами. 25 травня 2023 року був звільнений з полону та потрапив на лікування до військового шпиталю ВЧ НОМЕР_4 , де перебував до 14.06.2023 року. Після чого був направлений на реабілітацію строком на 30 днів. За результатами реабілітація проходив ВЛК повторно. У порушенні вимог діючого законодавства відповідач не сплатив позивачеві суми грошовоге забезпечення. Посилаючись на положення постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивач вважає, що йому повинна бути виплачена додаткова грошова винагорода в розмірі 100000,00 грн. У зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 витребувано від відповідача:
- інформацію щодо причин та підстав не нарахування позивачу додаткової винагороди, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у період з 09.04.2023 р. по 25.05.2023 р.
Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 направлена засобами поштового зв`язку на адресу Вч НОМЕР_2 , однак поштовий конверт повернуто із зазначенням «за закінченням терміну зберігання».

Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року та скан-копія позовної заяви були отримані відповідачем в електронному суді 4 червня 2024 року.

Вимоги ухвали суду від 06.11.2023 відповідачем не виконано, витребувані документи не надано, у зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.

Судом встановлено, що у період з 09.04.2023р. по 29.04.2023р. позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується Довідкою Вч НОМЕР_2 від 03.08.2023 року №2346.

У період з 22.04.2023р. по 25.05.2023р. ОСОБА_1 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України, що підтверджується довідкою Вч НОМЕР_2 від 29.06.2023р. №5968.

25 травня 2023 року позивач був звільнений з полону що підтверджується довідкою Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №7459-23 від 30.05.2023р., у якій зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у полоні та був звільнений 25 травня 2023 року.

Згодом позивач потрапив на лікування до військового шпиталю ВЧ НОМЕР_4 (Виписка із медичної картки стаціонарного хворого №3667), де перебував до 14.06.2023 року. Після чого був направлений на реабілітацію строком на 30 днів.

За результатами реабілітація позивач проходив ВЛК повторно, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №31185.

25.06.2023 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати додаткової грошової винагороди.

Відповідач листом № ФЕС1639 від 15.07.2023р. повідомив позивача про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 20.06.2023 року №909 «Про результати службового розслідування» на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.05.2023 року №1383 «Про призначення службового розслідування» за фактом зникнення безвісти, комісія призначена командиром військової частини НОМЕР_2 провела службове розслідування. За його результатами, службове розслідування вважати завершеним, а сам факт зникнення позивача 22.04.2023 року таким, що не підтвердився а таким, що він перебував у полоні з 22.04.2023 року та були обміняні 25.05.2023 року. За період з 01.03.2023 по 09.04.2023 року підрозділ в якому позивач проходив службу не знаходився в районі ведення бойових дій. У зв?язку з тим, що 22.04.2023 року він потрапив в полон, всі належні кошти були нараховані та задепоновані.

15.08.2023р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 01.08.2023р., щодо невиплати щомісячного грошового забезпечення, додаткової винагороди за виконання бойових завдань.

Відповідач листом № ФЕС1890 від 15.08.2023р. повідомив позивача про те, що належне грошове забезпечення за лютий 2023 року нараховано та виплачено позивачу в сумі 19922,03 грн (з урахуванням передбачених законодавством утримань) шляхом перерахунку на особистий картковий рахунок. Додаткову винагороду за лютий 2023 року з розрахунку 30 000 грн на місяць (за 8 днів) нараховано та виплачено позивачу в сумі 8442,86 грн (з урахуванням утримань) шляхом перерахунку на особистий картковий рахунок. Грошове забезпечення за березень 2023 року нараховано та виплачено в сумі 20659,88 грн (з урахуванням утримань) шляхом перерахунку на особистий картковий рахунок. Додаткову винагороду за березень 2023 року з розрахунку 30 000 грн на місяць нараховано та виплачено в сумі 29550 грн (з урахуванням утримань) шляхом перерахунку на особистий картковий рахунок. Грошове забезпечення за квітень 2023 року (за 21 день) нараховано та виплачено в сумі 14461,92 грн (з урахуванням утримань) шляхом перерахунку на особистий картковий рахунок. Грошове забезпечення за 7 днів травня та червень 2023 року позивачу нараховано та виплачено в липні 2023 року в сумі 25325,02 грн (з урахуванням утримань) шляхом перерахунку на особистий картковий рахунок. За період з 22.04.2023 по 25.05.2023року (коли позивач перебував в полоні) проводиться службове розслідування щодо факту потрапляння в полон. Після його завершення та надходження до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 наказу про виплату додаткової грошової винагороди позивачеві буде нараховано та виплачено належні кошти у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Вважаючи дії відповідача щодо ненарахування та не виплати йому додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

При вирішені спору суд виходить із того, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.

Указами Президента України воєнний стан продовжено, діє на теперішній час.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Постанова №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачала,що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

За таких обставин, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Так, з 24.02.2022 у військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Як вже було встановлено судом, відповідач листом № ФЕС1639 від 15.07.2023р. повідомив позивача про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 20.06.2023 року №909 «Про результати службового розслідування» на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.05.2023 року №1383 «Про призначення службового розслідування» за фактом зникнення безвісти, комісія призначена командиром військової частини НОМЕР_2 провела службове розслідування. За його результатами, службове розслідування вважати завершеним, а сам факт зникнення позивача 22.04.2023 року таким, що не підтвердився а таким, що він перебували у полоні з 22.04.2023 року та були обміняні 25.05.2023 року. За період з 01.03.2023 по 09.04.2023 року підрозділ в якому позивач проходив службу не знаходився в районі ведення бойових дій. У зв?язку з тим, що 22.04.2023 року він потрапив в полон, всі належні кошти були нараховані та задепоновані.

Відповідач листом № ФЕС1890 від 15.08.2023р. повідомив позивача про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 20.06.2023 року №909 «Про результати службового розслідування» на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.05.2023 року №1383 «Про призначення службового розслідування» за фактом Вашого зникнення безвісти, комісія призначена командиром військової частини НОМЕР_2 провела службове розслідування. За його результатами, службове розслідування вважати завершеним, а сам факт Вашого зникнення безвісти 22.04.2023 року таким, що не підтвердився а таким, що Ви перебували у полоні з 22.04.2023 року та були обміняні 25.05.2023 року і фінансово-економічна служба військової частини НОМЕР_2 поновила виплати.

Отже, з листа можна встановити, що оскільки факт зникнення безвісти позивача не підтвердився, позивачу не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн.

З цього приводу суд зазначає таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 4 Закону України №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому, пунктом 6 ст. 9 Закону № 2011 визначено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Отже, пунктом 6 ст. 9 Закону № 2011 визначено, що військовослужбовцями, захопленими в полон зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Постанова №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачала,що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).

Так, з матеріалів справи вбачається, що у період з 22.04.2023р. по 25.05.2023р. ОСОБА_1 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України, що підтверджується довідкою Вч НОМЕР_2 від 29.06.2023р. №5968.

25 травня 2023 року позивач був звільнений з полону що підтверджується довідкою Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №7459-23 від 30.05.2023р., у якій зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у полоні та був звільнений 25 травня 2023 року.

Суд доходить висновку, що у Відповідача на день прийняття судом рішення відсутні будь-які фактичні дані, встановлені законним порядком, про добровільну здачу в полон ОСОБА_1 .. А як наслідок, Відповідач зобов`язаний продовжувати нарахування грошового забезпечення позивачу до настання вище перелічених обставин: повернення з полону; повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон (обвинувальний вирок, ухвала суду про визнання винуватості, внесення відомостей в ЄРДР з виключенням цього військовослужбовця зі списків особового складу військової частини); визнання безвісно відсутнім чи померлим за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Суд критично оцінює позицію Відповідача викладену у листі від 15.07.2023р. №1639 та від 15.08.2023р. №1890, яка зводиться, зокрема, до висновків, до сумнівів щодо обставин захоплення у полон ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що в Україні діє презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Отже, питання щодо встановлення фактів та вини особи за фактом добровільної здачі в полон віднесено до компетенції органів досудового розслідування та відповідного суду, який розглядає обвинувальний акт. При цьому, до повноважень відповідача, зокрема, не входить кваліфікація злочину та проведення досудового розслідування.

Так, як зазначалось судом вище, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного та положень Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошового забезпечення (щомісячні види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення).

Відповідно до положень ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 3 цієї статті передбачає, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відтак, порушене право позивача на отримання грошового забезпечення, в межах даної справи можливо захистити шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100000,00 грн. щомісячно за період з 09.04.2023 р. по 25.05.2023 р. (включно) та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року у розмірі 100000,00 грн. щомісячно за період з 09.04.2023 р. по 25.05.2023 р. (включно).

Оскільки, відповідачем не доведена правомірність своїх дій, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі за період з 09.04.2023 по 25.05.2023.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.ст.77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року у розмірі 100000,00 грн. щомісячно за період з 09.04.2023 р. по 25.05.2023 р. (включно).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року у розмірі 100000,00 грн. щомісячно за період з 09.04.2023 р. по 25.05.2023 р. (включно).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя А.В. Савченко