Справа № 620/5500/24
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/5500/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )
про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання повторно розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 від 12.02.2024 з приводу звільнення з військової служби через сімейні обставини та прийняти за результатами його розгляду в установленому порядку рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона має законні підстави для звільнення з військової служби та подала відповідний рапорт, до якого додала всі підтверджуючи докази. Однак, відповідач відмовив у прийнятті рішення про звільнення, посилаючись на відсутність підстав для звільнення за сімейними обставинами. Такі дії відповідача вважає протиправними й такими, що порушують норми Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та, як наслідок призвели до порушення її прав, встановлених законодавством України.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем у встановлений судом строк подано відзив на позов, у якому вказано, що позов останній не визнає, в його задоволенні просить відмовити, оскільки ОСОБА_1 не було надано підтверджуючих самостійне виховання дітей доказів. При цьому рішення суду про розірвання шлюбу не є таким доказом, оскільки батько дітей позивача має рівні із матір`ю права та обов`язки щодо виховання дітей безвідносно до перебування у шлюбі з їх мати. Зазначає, що факт самостійного виховання дитини віком до 18 років є свідоцтво про народження дитини та один із таких документів: свідоцтво про смерть батька; рішення суду про позбавлення батька батьківських прав; рішення суду про відібрання дитини у батька без позбавлення його батьківських прав; рішення суду про визнання батька безвісти зниклим; рішення суду про оголошення батька померлим. Вказані документи об`єктивно дозволяють підтвердити факт відсутності участі батька у вихованні дитини та, як наслідок, наявність підстав для звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». За таких обставин, відповідач вказує, що за наданих позивачем доказів, відсутні підстави стверджувати про те, що остання є одинокою матір`ю або самостійно виховує неповнолітню дитину.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) з 20.03.2019, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 №08/397 від 11.04.2024 (а.с. 13).

12.02.2024 позивачем начальнику дев`ятої прикордонної застави третьої прикордонної комендатури подано рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». До вказаного рапорту позивач додала нотаріально завірені копії паспорту громадянина України, свідоцтв про народження дітей, постанови про розірвання шлюбу (а.с.14).

Листом від 05.04.2024 відповідач повідомив про те, що рапорт ОСОБА_1 розглянутий 05.03.2024 та в її присутності головою атестаційної комісії доведено про відсутність підстав для звільнення у зв`язку з сімейними обставинами. До листа-відповіді на адвокатський запит відповідачем долучені копії витягу з протоколу та копію службового листа (а.с. 21-23).

Не погоджуючись із наданою відмовою позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (далі Указ №64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України та який діє й на час розгляду справи.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII).

Частинами 1, 2, 4-6 статті 2 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Водночас підстави звільнення з військової служби встановлені статтею 26 Закону № 2232-XII і залежать від виду військової служби.

Так, підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Судом встановлено, що позивач подала відповідачу рапорт, у якому просила звільнити її з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме в зв`язку з самостійним вихованням дитини (дітей) віком до 18 років.

За змістом відповідної норми контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, звільняються з військової служби на підставах:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Так, ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24, 25).

Згідно із рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.05.2015 у справі №743/568/15-ц шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірваний, відновлено ОСОБА_5 дошлюбне прізвище ОСОБА_6 (а.с. 26).

Водночас відповідач не задовольнив рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби через відсутність доказів самостійного виховання дітей віком до 18 років.

Відтак, перевіряючи вищенаведені доводи та надані сторонами на їх підтвердження докази щодо наявності чи відсутності права позивача на звільнення зі служби за сімейними обставинами, суд зазначає таке.

Чинне законодавство України, яке врегульовує правовідносини щодо проходження військової служби не надає визначення словосполученню «самостійно виховує дитину», разом з тим, аналіз норм Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Порядку надання відпустки при народженні дитини, затвердженого постановою КМ України № 693 від 07.07.2021р., дозволяють висвітлити окремі аспекти такого терміну.

Зокрема, частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.1 і 2 ст.15 вказаного Закону).

Відповідно до частин першої та другої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1-3 статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Враховуючи, що розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг прав та обов`язків обох батьків щодо виховання дітей, не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від батьківського обов`язку і не позбавляє права брати участь у вихованні дітей, ці обставини не можуть розглядатися як доказ самостійного виховання дітей матір`ю та, відповідно, бути підставою для звільнення військовослужбовця з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону.

У спірних правовідносинах відсутні будь-які фактичні дані, що батько дітей ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що б свідчило про самостійне виховання позивачем дітей віком до 18 років, матеріали справи не містять і доказів проживання дітей з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку доводам і доказам, якими обґрунтовані позовні вимоги за встановлених судом обставин і перевірених аргументів, суд не встановив порушеного права позивача відповідачем, який діяв відповідно до закону, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням усіх обставин, тому дійшов висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права на звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232 у зв`язку із самостійним вихованням дитини віком до 18 років. Суд враховує, що позивач не позбавлена права звернутися до відповідача з рапортом із наданням належних доказів на підтвердження факту самостійного виховання дітей до 18 років.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність судових витрат позивача, їх розподіл не здійснюється.

Керуючись статтями 5, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Дата складення повного рішення суду - 24.06.2024.

Суддя Ю. О. Скалозуб