Справа № 420/17645/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Загрійчук О.В.

представника заявника ОСОБА_1

(ДПС України)

представника заявника Кисельова О.М.

(ГУ ДПС в Одеській області)

представника позивача Ковчук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про скасування заходів забезпечення по справі №420/17645/24 від 20.06.2024 року за вхід.№24227/24 (ГУ ДПС в Одеській області) та від 21.06.2024 року за вхід.№ЕС/25574/24 (ДПС України),

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІОН ТОБАККО» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ на проведення фактичної перевірки від 30.05.2024 № 5412-п;

визнати протиправними дії посадових осіб ТУ ДПС в Одеській області Дахіна І.А., ОСОБА_2 та посадової особи ДПС України ОСОБА_3 щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «ОРІОН ТОБАККО», результати якої оформлені Актом «Про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу тютюнових виробів а також тютюнової сировини, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС» № 23766/15-32-09-01-03/43959001 від 05.06.2024.

визнати протиправним та скасувати Акт «Про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу тютюнових виробів а також тютюнової сировини, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС» № 23766/15-32-09-01-03/43959001 від 05.06.2024.

Ухвалою суду від 18.06.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17.06.2024 року за вхід. №23586/24 від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІОН ТОБАККО» (директора ОСОБА_4 ) надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

забезпечити позов шляхом заборони Головному управлінню Державної податкової служби в Одеській області та Державній податковій службі України вчиняти дії, спрямовані на прийняття рішень(розпоряджень), які призводять до зупинення/анулювання ліцензії, що була видана ТОВ «ОРІОН ТОБАККО» на виробництво тютюнових виробів (реєстраційний №00016 від 08 листопада 2021 року) на підставі Акту від 05.06.2024 №23766/15-32-09-01-03/43959001 - до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

забезпечити позов шляхом заборони Головному управлінню Державної податкової служби в Одеській області та Державній податковій службі України вчиняти дії, спрямовані на прийняття рішень(розпоряджень), які призводять до зупинення/анулювання ліцензії, що була видана ТОВ «ОРІОН ТОБАККО» на право оптової торгівлі тютюновими виробами (реєстраційний №00033 від 22 листопада 2021 року) на підставі Акту від 05.06.2024 №23766/15-32-09-01-03/43959001 - до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Ухвалою суду від 18.06.2024 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІОН ТОБАККО» (директора ОСОБА_4 ) за вхід. №23586/24 від 17.06.2024 року про забезпечення позову по справі №420/17645/24 задоволено.

20.06.2024 за вхід.№24227/24 надійшла заява ГУ ДПС в Одеській області про скасування заходів забезпечення, яка вмотивована наступним.

На підставі наказу №5412-п від 30.05.2024 посадовими особами Головного управління ДПС у Одеській області були зроблений виїзд, посадових осіб контролюючого органу було допущено до проведення перевірки, в подальшому проведена фактична перевірка ТОВ «ОРІОН ТОБАККО», за результатами якої складено акт про результат фактичної перевірки.

Так, після проведення перевірки позивач вже позбавлений можливості ефективного захисту оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Проте, він не позбавлений права на звернення до суду з позовною заявою про оскарження рішення, яке може бути прийнято за результатами такої перевірки.

У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

21.06.2024 року за вхід.№ЕС/25574/24 надійшла заява про скасування заходів забезпечення від ДПС України, яка грунтується на наступному.

По-перше, на час звернення до суду з позовом і постановлення судом першої інстанції ухвали про забезпечення позову в контексті наявних у справі доказів не існувало жодної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Позивача до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

Можливе у майбутньому порушення прав позивача, які ще не наступили взагалі і невідомо чи настануть у подальшому, не є самостійною і достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Релевантні висновки відображенні у постанові Верховного Суду від 08.06.2023 №160/1140/23 (касаційне провадження № К/990/18811/23), від 31.08.2022 №826/16754/18, постановах суду апеляційної інстанції (у справах №160/8911/22, № 160/9765/22, №160/9720/22) в аналогічних підставах забезпечення позову щодо утримання дій контролюючого органу на майбутнє.

По-друге, заходи контролю у відповідності до вимог чинного законодавства не ставляться у залежність від можливості здійснення відповідним суб`єктом, у даному випадку Позивачем, його господарської діяльності, яка відповідності до ст. 42 Господарського кодексу України здійснюється на власний ризик, який включає в себе як позитивні, так і негативні наслідки.

При цьому, простій обладнання та можливість здійснення Позивачем ліцензійної діяльності (виготовлення готової продукції, переробки сировини) виключається тим, що на момент здійснення фактичної перевірки виробниче обладнання вже було відсутнє (ст. 3 акту фактичної перевірки ТОВ «ОРІОН ТОБАККО» від 05.06.2024 № 23760/15-32-09-01-03-43959001).

Здійснення ТОВ «ОРІОН ТОБАККО» ліцензійної діяльності є недоведеним, чим виключає негативність впливу проведеної фактичної перевірки на права та інтереси заявника.

Доказів постачання нових партій тютюнової сировини є недоведеним, при цьому реалізація позивачем залишків сировини не ставиться у залежність від наявності ліцензії на виробництво тютюнових виробів.

По-третє, як було встановлено актом фактичної перевірки вироблена тютюнова продукція ТОВ «ОРІОН ТОБАККО» маркована підробленими марками акцизного податку.

У зв`язку з цим, про яку підтримку економіки може йти мова, коли підприємство (цей факт Позивачем не спростовується) здійснює виробництво та реалізацію тютюнових виробів із підробленими акцизними марками, чим вже завдає збитки у вигляді несплати до державного бюджету акцизного податку.

Відтак, використання ТОВ «ОРІОН ТОБАККО» ліцензій на виробництво та оптову торгівлю тютюновими виробами в оманливих цілях не може одержати правову охорону згідно із Законом №481 - будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить в оману, визнається законом нечесною (недобросовісною) підприємницькою практикою, чим виключає підстави для забезпечення позову з цих підстав.

Вирішуючи клопотання про скасування заходів забезпечення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведеного слідує, що п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України фактично передбачено дві окремі правові підстави для забезпечення позову розділені сполучником «або», а зокрема:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, а тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Також суд вважає за необхідне покликатись на ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо необхідності вжиття ефективного та своєчасного судового захисту порушеного права заявника, за захистом яких він звернувся.

Невжиття заходів забезпечення позову ускладнить та унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки основна діяльність заявника фактично може бути припинена, наслідком чого є завдання Товариству збитків та призводить до наявності правових підстав для застосування до нього контролюючими органами відповідних негативних наслідків.

Відповідно до ч. 5 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Отже, з аналізу процесуальних норм, які регулюють інститут забезпечення адміністративного позову, слідує, що скасування заходів забезпечення позову можливе, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі, або відпадуть підстави, які зумовили вжиття судом таких заходів.

Суд критично ставиться до твердження представника ГУ ДПС в Одеській області щодо того, що наказ вичерпав свою дію фактом його реалізації, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

На переконання суду такі доводи податкового органу можливо оцінити виключно під час розгляду справи по суті, а не при розгляді питання щодо забезпечення позову чи скасування заходів забезпечення, оскільки обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову

Також суд вважає необгрунтованими доводи представників заявників щодо наявності кримінального провадження щодо посадових осіб ТОВ «ОРІОН ТОБАККО» та накладення арешту на майно позивача, так як здійснення досудового розслідування діяльність компетентних правоохоронних органів, що полягає у збиранні, дослідженні, оцінці, перевірці та використанні доказів з метою попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, та закінчується винесенням правозастосовного акту за її наслідками.

Крім того, статтею 62 Конституції України установлена презумпція невинуватості, яка передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Європейський суд з прав людини зазначає, що право особи на презумпцію невинуватості та на вимогу несення стороною обвинувачення відповідальності за доказ тверджень проти такої особи є частиною загального поняття справедливого судового розгляду відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (Філліпс проти Сполученого Королівства (Phillips v. the United Kingdom), пункти 39-40; Грейсон і Барнхам проти Сполученого Королівства (Grayson and Barnham v. the United Kingdom), пункти 37і 39). Відповідно до іншої правової позиції Європейського суду з прав людини, презумпція невинуватості «покладає обов`язок доведення на сторону обвинувачення, гарантує, що жодна вина не може бути презюмована до тих пір, поки винність не була доведена поза всяких розумних сумнівів і забезпечує, щоб сумніви глумачилися на користь обвинуваченого» (Барбера, Мессеге і Хабард проти Іспанії (10590/83), (1988) §77; Телфнер проти Австрії (33501/96), (2001) §15).

Як вбачається з клопотання ДПС України, вирок стосовно посадових осіб ТОВ «ОРІОН ТОБАККО» станом на час забезпечення позову та на час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення відсутній, а тому суд не вправі стверджувати про винуватість вказаних осіб, оскільки це буде порушенням принципу презумпції невинуватості.

Втім, виходячи з аналізу поданих представниками податкового органу клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд зауважує, що матеріали таких клопотання не містять жодного належного доказу, який свідчить про те, що відпали ті обставини, які були підставою для прийняття судом ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, так як ті обставини, про які посилається заявник існували на момент постановлення такої ухвали.

Застосовані заходи покликані забезпечити ефективність судочинства та гарантувати незмінність правовідносин, які існували, враховуючи можливість протиправності таких рішень та порушення ними прав та інтересів платника податків - ТОВ «ОРІОН ТОБАККО».

В контексті вказаного, суд зауважує, що наведені заявником аргументи не стосуються питання усунення підстав, за яких заходи забезпечення позову були застосовані, а зазначені обставини існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову, отже зазначене фактично свідчить про незгоду Головного управління ДПС в Одеській області та ДПС України із заходами забезпечення позову, застосованими ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2024, з підстав порушення норм процесуального закону.

Необхідно звернути увагу, що суд, який постановив ухвалу про забезпечення позову, не може скасувати власну ухвалу про забезпечення позову з тих підстав, що заходи забезпечення позову були застосовані безпідставно, або з порушенням норм процесуального закону, оскільки такими повноваженнями наділений лише суд апеляційної інстанції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду даних клопотань, підстави для скасування вжитих заходів забезпечення адміністративного позову відсутні, а обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність скасування забезпечення позову підлягають дослідженню судом під час розгляду справи по суті разом із наданням оцінки доводам та доказам, наданим учасникам справи на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. Доводи заявників, якими останні обґрунтовували клопотання, самі по собі не є підставою для скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що ті обставини, які були підставою та мотивацією для прийняття судом рішення про вжиття заходів забезпечення позову в даній адміністративній справі не зникли та не зазнали істотних змін, а скасування заходів забезпечення адміністративного позову за своїм змістом не може бути запереченням проти ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, яка підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому, правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. У цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону, зокрема, були відсутні підстави для забезпечення позову.

Отже, виходячи з викладеного вище в сукупності, суд приходить до висновку, що подані представниками Головного управління ДПС в Одеській області та ДПС України клопотання про скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2-9, 150-156, 157, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення по справі №420/17645/24 від 20.06.2024 року за вхід.№24227/24 (ГУ ДПС в Одеській області) та від 21.06.2024 року за вхід.№ЕС/25574/24 (ДПС України) відмовити повністю.

Згідно із частиною другою статті 256 КАС України, ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Текст ухвали проголошено та підписано 24.06.2024 року.

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА