Справа № 160/7453/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2024 рокуСправа №160/7453/24
21 березня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди роботи: з 02.08.1982 по 16.09.1987 на посаді вихователем в дитячому комбінаті №34 Дослідного заводу №409 Цивільної авіації та з 13.03.1989 по 31.10.1994 на посаді вихователя дитячого комбінату № 29 Дніпропетровського заводу «Електропобутприлади» та призначити пенсію за віком з 60 років, а саме з 18.12.2023.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона звернулася із заявою до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській та просила призначити пенсію за віком. Проте, відповідачі відмовили їй у призначенні у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Окрім того, відповідачі не зарахували періоди роботи з 02.08.1982 по 16.09.1987 на посаді вихователем в дитячому комбінаті №34 Дослідного заводу №409 Цивільної авіації та з 13.03.1989 по 31.10.1994 на посаді вихователя дитячого комбінату №29 Дніпропетровського заводу «Електропобутприлади». Позивач не погоджується із такою відмовою позивача, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 р. вказана позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, шляхом надання оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.
На виконання ухвали суду від 27.03.2024 р., позивачем 02.04.2024 р. усунуто означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
18 квітня 2024 року від Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області надійшов відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно поданих документів гр. ОСОБА_1 підстав для зарахування до стажу періоду роботи з 02.08.1982 по 16.09.1987, з 13.03.1989 по 31.10.1994 немає, оскільки відтиск печатки на титульній сторінці не відповідає назві підприємства на якому заповнювалася трудова книжка, а в уточнюючій довідці прізвище не відповідає паспортним даним Позивача. Таким чином, позов ОСОБА_1 є безпідставним та необгрунтованим, дії та рішення Відповідача щодо пенсійного забезпечення не можна вважати протиправним, оскільки він діяв виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства. Вирішуючи питання включення спірного періоду роботи до страхового стажу позивача.
29 квітня 2024 року від Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно зі статтею 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу: з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років. У разі відсутності, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року від 23 до 33 років; після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2028 року від 15 до 25 років. Страховий стаж особи становить 25 років 11 місяців 17 днів. У зв`язку з чим відповідачами прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.
30 квітня 2024 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд зважає на таке.
24 січня 2024 року позивачка звернулася із заявою до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, в якій просила призначити їй пенсію за віком, у зв`язку з досягненням 60 річного віку.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Херсонській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.
Рішенням Головного управління ПФУ в Херсонській області від 30.01.2024 р. позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

У вказаному рішенні зазначено таке: Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років. Вік заявниці 60 років 1 місяць 7 днів. Згідно зі статтею 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу: з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років. У разі відсутності, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року від 23 до 33 років: після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2028 року від 15 до 25 років. За результатами розгляду документів наданих до заяви: до страхового стажу не зараховано відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 30.07.1982 періоди роботи за записами:

- №1 №2 з 02.08.1982 по 16.09.1987, оскільки відтиск печатки на титульні сторінці (Індустріальний відділ народної освіти) не відповідає назві підприємства на якому вперше заповнювалась трудова книжка (Опытный завод гражданской авиации (мовою оригіналу)), порушені вимоги пункту розділу 2 пункту "6" підпункту 2.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах організаціях від 20.07.1974 №162;

- №7 №9 з 13.03.1989 по 31.10.1994, оскільки дата наказу про прийняття (09.07.1990) не відповідає даті прийняття (13.03.1989), порушені вимоги розділу пункту "а" підпункту 2.3 Інструкції №162.

05 лютого 2024 року позивачка повторно звернулася із заявою до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, в якій просила призначити їй пенсію за віком, у зв`язку з досягненням 60 річного віку.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ у Волинській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.

Рішенням Головного управління ПФУ у Волинській області від 12.02.2024 р. позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

У вказаному рішенні зазначено таке: Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (трудова книжка, диплом, довідка про підтвердження стажу) страховий стаж становить 27 років. До страхового стажу згідно наданих документів не зараховано періоди згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 30.07.1982:

- з 02.08.1982 по 16.09.1987, оскільки відтиск печатки на титульній сторінці (Індустріальний відділ народної освіти) не відповідає назві підприємства на якому заповнювалася трудова книжка (Опытный завод гражданской авиации) (рос.мова);

- з 13.03.1989 по 31.10.1994, оскільки дата наказу про прийняття (09.07.1990) не відповідає даті прийняття (13.03.1989), а в довідці від 17.01.2024 №В-3830/217-23 та в наказі про звільнення від 27.10.1994 №256-к ПІБ (прізвище) особи " ОСОБА_2 " (рос.мова) не відповідає ПІБ (прізвищу) заявниці " ОСОБА_2 (рос.мова) згідно паспортних даних.

Прийняте рішення: відмовилено гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" в зв?язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 30.07.1982 р. ОСОБА_1 в спірні періоди:

- 02.08.1982р. по 16.09.1987р. працювала на посаді вихователя в дитячому комбінаті № НОМЕР_4 Дослідного заводу №409 Цивільної авіації;

- з 13.03.1989 по 31.10.1994 працювала на посаді вихователя дитячого комбінату № НОМЕР_5 Дніпропетровського заводу «Електропобутприлади".

Відповідно до довідки ПАТ «Завод механізації аеропортів» від 29.02.2024р. №02, ОСОБА_1 дійсно з 02.08.1982р. по 16.09.1987р. працювала вихователем у дитячому комбінаті №34.

Відповідно до наказу Дніпропетровського заводу «ЄЛЕКТРОБЫТПРИБОР» від 13.03.1989р., ОСОБА_3 з 13.03.1989р. прийнято на роботу вихователем комбінату №29.

Не погоджуючись з спірними рішеннями відповідачів та не зарахуванням оскаржуваних періодів її роби до страхового стажу, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з абзацом 1 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 9 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як встановлено судом, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 30.07.1982 р. ОСОБА_1 в спірні періоди:

- 02.08.1982р. по 16.09.1987р. працювала на посаді вихователя в дитячому комбінаті № НОМЕР_4 Дослідного заводу №409 Цивільної авіації;

- з 13.03.1989 по 31.10.1994 працювала на посаді вихователя дитячого комбінату № НОМЕР_5 Дніпропетровського заводу «Електропобутприлади".

В якості підстави для відмови у зарахуванні спірного періоду до стажу роботи, що враховується при призначення пенсії, відповідачами зазначено, що період роботи позивачки з 02.08.1982р. по 16.09.1987р. не зараховано, оскільки відтиск печатки на титульній сторінці (Індустріальний відділ народної освіти) не відповідає назві підприємства на якому заповнювалася трудова книжка. З 13.03.1989р. по 31.10.1994р. оскільки дата наказу про прийняття (09.07.1990) не відповідає даті прийняття (13.03.1989).

Доводи відповідачів -2,3 суд вважає безпідставними, оскільки той факт, що відтиск печатки на титульній сторінці не відповідає назві підприємства та дата наказу не відповідає наказу про прийняття, не може призводити до негативних наслідків для особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду його роботи, оскільки вказані недоліки не залежать від цієї особи, а є сферою відповідальності підприємства.

Окрім того, відповідно до довідки ПАТ «Завод механізації аеропортів» від 29.02.2024р. №02, ОСОБА_1 дійсно з 02.08.1982р. по 16.09.1987р. працювала вихователем у дитячому комбінаті №34.

Отже, факт роботи позивачки з 02.08.1982р. по 16.09.1987р. можна вважати підтвердженим завдяки запису в трудовій книжці та уточнюючій довідці від 29.02.2024р. №02.

При цьому, відповідно до наказу Дніпропетровського заводу «ЄЛЕКТРОБЫТПРИБОР» від 13.03.1989р., ОСОБА_3 з 13.03.1989р. прийнято на роботу вихователем комбінату №29.

Суд зазначає, що позивачка має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу.

Суд критично ставиться до позиції відповідачів 2,3 оскільки обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця.

Відповідні вимоги щодо заповнення трудових книжок містяться і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №58 від 29.07.1993.

Так, відповідно п.2.1. Інструкції №58 трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище,ім`я по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіху роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.3. Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пунктом з 2.4. Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пунктів 2.26.-2.27. Інструкції №58 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р. №301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з вищенаведених норм права вбачається, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів про прийом на роботу, переведення звільнення, наказів (розпоряджень), та їх засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. у справі №677/277/17.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 р. у справі №687/975/17.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області протиправно відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком.

Отже, періоди роботи позивачки з 02.08.1982 по 16.09.1987 р., з 13.03.1989 по 31.10.1994 підлягають зарахуванню до її трудової діяльності.

При цьому, суд зобов`язує зарахувати спірні періоди саме Головне управління ПФУ в Херсонській області, яке першим розглядало заяву позивача про призначення пенсії.

У зв`язку із наведеним, відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати вказані періоди.

В рамках заявлених позовних вимог та доказів, поданих на їх обґрунтування, не вбачається можливим встановити достатність підстав та умов для призначення такої пенсії, а саме: чи вистачає набутого позивачем страхового стажу для призначення такого виду пенсії.

На час розгляду справи пенсія ще не призначена і остаточний правильний обрахунок страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, пенсійним органом не проведено, відтак, останнім і не зроблено остаточного висновку про наявність/відсутність у позивача достатнього стажу для призначення такої пенсії.

При цьому, призначення пенсії, в тому числі і обрахування стажу, необхідного для її призначення, за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України, якому після остаточного обрахунку стажу позивача визначитись із тим, чи достатньо такого стажу для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах.

За наведених обставин, підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком відсутні.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись приписами ч. 2 ст. 9 КАС України, якими передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, при цьому, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, у цьому випадку, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

З урахуванням викладеного, позов належить задовольнити частково.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Відповідачів- 2,3 за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивачки судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Армії, 6, м.Херсон, 73036, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул.Кравчука, 22-В, м.Луцьк, 43026, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 30.01.2024 р. №51.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 12.02.2024 р. №51.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 02.08.1982 по 16.09.1987 на посаді вихователя в дитячому комбінаті № НОМЕР_4 Дослідного заводу №409 Цивільної авіації та з 13.03.1989 по 31.10.1994 на посаді вихователя дитячого комбінату № НОМЕР_5 Дніпропетровського заводу «Електропобутприлади".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 24.01.2024 р. про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Армії, 6, м.Херсон, 73036, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул.Кравчука, 22-В, м.Луцьк, 43026, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко