Справа № 580/3760/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року справа № 580/3760/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Пулинця Б.А. від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

15.04.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Пулинця Б.А. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним не нарахування та не виплату позивачу передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, за період з 01.06.2023 до 31.12.2023;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому, передбачену вказаною вище постановою Кабінету Міністрів України додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, за період з 01.06.2023 до 31.12.2023.

Стверджує, що відповідно до зазначеної вище постанови КМУ набув право на отримання додаткової винагороди. Однак відповідач не підготував відповідні документи для її нарахування та виплати.

Ухвалою від 29 квітня 2024 року суд задовольнив заяву вх. від 24.04.2024 представника позивача адвоката Пулинця Б.А. про поновлення строку звернення до Черкаського окружного адміністративного суду зі вказаною позовною заявою, визнав поважними причини пропуску і поновив цей строк. Прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а розгляд справи вирішив здійснювати правилами спрощеного провадження. Вказану ухвалу відповідач отримав 30.04.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

14.05.2024 на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому серед просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Обґрунтовуючи зазначив, що істотними обставинами, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, є обставини залучення позивача до виконання бойових (спеціальних) завдань, включення його до бойових розпоряджень. Звертає увагу суду на те, що позивач не залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань у місяцях, за які він не отримував додаткової винагороди 30000 грн згідно з Порядком 260. Вказав, що позивач, вказуючи на залучення його до виконання бойових завдань у період з 01.06.2023 до 31.12.2023 не надає жодних доказів цих обставин. Вважає, такі твердження порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 44, частини 6 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач очевидно володіє інформацією щодо того, коли він залучався до виконання бойових завдань, а коли ні. Тому вимоги позивача щодо виплати йому додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень згідно з Порядком №260 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою від 21.06.2024 суд відмовив повністю у задоволенні клопотання вх. від 14.05.2024 відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову.

Всі подані сторонами докази долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтованих клопотань про судовий розгляд справи з викликом сторін у відкриті судові засідання не надійшло, з огляду на відсутність доцільності призначити експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами письмового провадження.

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Позивач проходить військову строкову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача, що підтверджується витягом з наказу відповідача від 28.11.2020 №255.

Довідками відповідача від 03.04.2024 №6611 та від 09.05.2024 №9419 підтверджується, що позивач проходить службу у відповідача з 26.11.2020 до теперішнього часу, також відповідач повідомив про суми нарахованого йому грошового забезпечення за спірний період, а саме:

червень 2023 року сума грошового забезпечення 420,00грн, сума нарахованої додаткової винагороди 30000,00грн;

липень 2023 року сума грошового забезпечення 420,00грн, сума нарахованої додаткової винагороди 30000,00грн;

серпень 2023 року сума грошового забезпечення 420,00грн, сума нарахованої додаткової винагороди 0,00грн;

вересень 2023 року сума грошового забезпечення 420,00грн, сума нарахованої додаткової винагороди 0,00грн;

жовтень 2023 року сума грошового забезпечення 420,00грн, сума нарахованої додаткової винагороди 14903,23грн;

листопад 2023 року сума грошового забезпечення 420,00грн, сума нарахованої додаткової винагороди 6000,00грн;

грудень 2023 року сума грошового забезпечення 420,00грн, сума нарахованої додаткової винагороди 17200,00грн.

Виплата вказаних вище сум коштів позивачу підтверджується випискою ПриватБанку від 10.03.2024 із карткового рахунку позивача.

Наказом відповідача від 15.07.2023 №1297 підтверджується нарахування та виплата особовому складу, у т.ч. позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000,00грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.06.2023 до 30.06.2023.

Наказом відповідача від 17.10.2023 №1954 підтверджується нарахування та виплата військовослужбовцям строкової військової служби додаткової винагороди в розмірі 6000,00грн у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби:

з 01.08.2023 до 15.08.2023 відповідно до Додатку №523.

з 01.07.2023 до 31.07.2023 відповідно до Додатку №570.

Наказом відповідача від 20.11.2023 №2162 підтверджується нарахування та виплата особовому складу військової частини, у т.ч. позивачу додаткової винагороди в розмірі 6000,00грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.10.2023 до 31.10.2023.

Наказом відповідача від 21.12.2023 №2368 підтверджується нарахування та виплата особовому складу, у т.ч. позивачу додаткової винагороди:

в розмірі 30000,00грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 17.11.2023 до 30.11.2023 відповідно до Додатку №90;

в розмірі 6000,00грн у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01.11.2023 до 16.11.2023 відповідно до Додатку №589.

Наказом відповідача від 22.01.2024 №146 підтверджується нарахування та виплата особовому складу, у т.ч. позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000,00грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.12.2023 до 31.12.2023 відповідно до Додатку №343.

Вказані вище відомості також підтверджуються рапортами командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 : від 03.07.2023, від 07.10.2023, від 09.12.2023, від 08.01.2024.

Не отримавши додаткової винагороди за спірний період, позивач подав в суд позовну заяву.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі ЗУ №2232-XII).

Так, відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок згідно з ч.3 ст.1 ЗУ №2232-XII включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.4 ст.2 ЗУ №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Початком проходження військової служби згідно з ч.1 ст.24 ЗУ №2232-XII вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу, 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних, 4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, 5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, 6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби відповідно до абзацу першого ч.3 вказаної статті Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч.1 ст.40 ЗУ №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч.1 ст.43 ЗУ №2232-XII здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі ЗУ №2011-XII).

Відповідно до ст.12 ЗУ №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У статті 2 ЗУ №2011-XII акцентовано, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Абзацом першим ст.9 ЗУ №2011-XII Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.4 ст.9 ЗУ №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) згідно зі ст.19 ЗУ №2011-XII можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, відповідно до ст.23 ЗУ №2011-XII здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168), редакція якої протягом спірного періоду неодноразово змінювалася.

Пунктом першим вказаної Постанови установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

На виконання ст.9 ЗУ №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Міністерство оборони України видало наказ від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, яким затвердило Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260), який для спірних правовідносин діє в редакції станом на 15.04.2022 (наступні Зміни внесені 31.03.2023 шляхом доповнення Порядку №260 розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», що для спірного періоду не застосовується).

Згідно з п.12 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Відповідно до положень абз. 27 п. 2 розділу XXXIV Порядку 260 додаткова винагорода виплачується, зокрема, також в розмірі 6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби.

За вказаних обставин суд акцентує, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах відповідно до ч.1 ст.9 КАС України здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У спірному періоді позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 №168: червень 2023 року 30000,00грн, липень 2023 року 30000,00грн, серпень 2023 року 0,00грн, вересень 2023 року 0,00грн, жовтень 2023 року 14903,23грн, листопад 2023 року 6000,00грн, грудень 2023 року 17200,00грн, що підтверджується вказаними вище наказами відповідача від 20.11.2023 №2162, від 21.12.2023 №2368, від 22.01.2024 №146 та рапортами командира 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 : від 03.07.2023, від 07.10.2023, від 09.12.2023, від 08.01.2024.

Допустимі докази неналежного виконання командуванням службових обов`язків щодо складання первинних документів щодо фактично виконаних позивачем завдань, у т.ч. фактичного виконання позивачем саме бойових завдань, відсутні. Посилання позивача на порушення його прав відповідачем не підтверджені. Належних і достовірних доказів неналежного виконання посадовою особою відповідача службових обов`язків щодо обліку несення служби позивачем у заявлений спірний період суду не надано. Отже, позовна вимога про визнання протиправним не нарахування та не виплату позивачу передбачену Постановою №168 додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, за період з 01.06.2023 до 31.12.2023 не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Указані вище відомості свідчать, що позивач отримав грошове забезпечення у підвищеному розмірі та позивач не спростував періоду (кількість днів), за який їх отримав. При цьому відсутні належні, достовірні та допустимі докази перебування позивача у районах ведення воєнних (бойових) дій та участі у вказаних вище заходах більшу кількість днів, у спірному періоді, аніж фактично оплачену, що передбачає нарахування додаткової спірної виплати у підвищеному розмірі.

Відсутні відомості про бойові накази (бойове розпорядження), журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, які би підтвердили неналежне обчислення кількості днів, відпрацьованих позивачем для виконання безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій, з якими чинне законодавство передбачало виплату доплати у підвищеному розмірі.

Доказів безпосереднього виконання бойових наказів, за які позивачу не виплачене підвищене грошове забезпечення у спірному періоді, не надано. Отже, доводи позовної заяви про порушення відповідачем заявлених прав позивача не підтверджені, а позовні вимоги не обґрунтовані.

З огляду на результат вирішеного спору відповідно до вимог ст.ст.132-139 КАС України понесені позивачем судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову адвоката Пулинця Б.А. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про:

визнання протиправним не нарахування та не виплату йому передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, за період з 01.06.2023 до 31.12.2023;

зобов`язання нарахувати та виплатити йому, передбачену вказаною вище постановою Кабінету Міністрів України додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, за період з 01.06.2023 до 31.12.2023.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 21.06.2024.