Справа № 580/4042/22
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4042/22 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Верес П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з позовною заявою, після неодноразових змін, доповнень і уточнень (з урахуванням ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року (а.с.75 том І) та заяви про збільшення позовних вимог від 03 жовтня 2022 року (а.с.126, 127 том І), просить суд:

- визнати протиправними дії і рішення Державної казначейської служби України щодо повернення йому 09 липня 2021 року наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року;

- стягнути з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду, завдану неправомірними діями і рішеннями Державної казначейської служби України в сумі 1400000 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про:

- визнання неправомірними дій і рішення Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області щодо повернення без виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 на підставі: "Повернуто 09.07.2021 на підставі п.п. 1 п. 9 Порядку №845 (Визначено неналежного боржника) начальник ОСОБА_2 ";

- стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями і рішеннями Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року відкрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про:

- визнання неправомірними дій і рішення Державної казначейської служби України щодо повернення без виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 на підставі: "Повернуто 09.07.2021 на підставі п.п. 1 п. 9 Порядку №845 (Визначено неналежного боржника) начальник ОСОБА_2 ";

- стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями і рішеннями Державної казначейської служби України в сумі 127000 гривень.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року повернуто без розгляду ОСОБА_1 заяву про збільшення розміру позовних вимог від 23 вересня 2022 року.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року зупинено провадження у справі до повернення з Шостого апеляційного адміністративного суду матеріалів адміністративної справи №580/4042/22 в Черкаський окружний адміністративний суд.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 квітня 2023 року ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року у справі №580/4042/22 залишено без змін.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року залишено без задоволення клопотання Державної казначейської служби України про залишення без розгляду адміністративного позову в адміністративній справі №580/4042/22.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року заяви ОСОБА_1 про зміну підстав позову від 20 травня 2023 року за вх. №№19697/23 та 19698/23 залишено без розгляду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року клопотання ОСОБА_1 задоволено, призначено судово-психологічну експертизу по адміністративній справі №580/4042/22.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі №580/4042/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року зупинено провадження у справі №580/4042/22 до одержання результатів експертизи, призначеної ухвалою суду від 05 червня 2023 року. Справу направлено до Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для продовження проведення судової психологічної експертизи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року поновлено провадження у справі №580/4042/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, сторони фактично погодили позицію стосовно того, що у наказі Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року по справі №925/1300/18 визначено боржника - Державний бюджет України (рішення Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року по справі №925/1300/18), якого замінено Головним управлінням ДПС у Черкаській області (ухвала Господарського суду міста Києва від 23 травня 2022 року) для стягення на користь ФОП ОСОБА_1 127578,68 грн моральної шкоди.

З метою усунення недоліків виконавчого документу позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом на звернення до суду, що свідчить про те, що відповідачем Державною казначейською службою України протиправні дії щодо повернення виконавчого документу без виконання не вчинялись, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в даній частині задоволенню не підлягають. Судом першої інстанції відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 і в частині стягнення моральної шкоди з тих підстав, що всі досліджувані експертом медичні документи датовані 2017-2019 роками (останній документ листок непрацездатності серії АДО №734719 з періодом непрацездатності до 27 березня 2019 року та витяг з медичної картки №026387 від 27 березня 2019 року), натомість, повернення Головним управлінням Державної казначейської служби України в Черкаській області виконавчих документів у справі №925/1300/18 відбулось у липні 2021 року, тобто, через два роки після досліджуваних експертом подій. Під час проведення дослідження експертом не зафіксовано погіршення стану здоров`я позивача у липні 2021 року, коли відбулись оспорювані дії щодо повернення наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року про примусове виконання рішення від 19 жовтня 2020 року у справі №925/1300/18.

Не погодившись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року, позивач ОСОБА_1 (далі - апелянт), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт вважає, що суд апеляційної інстанції повинен встановити правомірні чи неправомірні дії і рішення суб`єктів владних повноважень (Казначейства, посадових осіб органу Казначейства) щодо повернення 09 липня 2021 року стягувачу без виконання виконавчого документа (Наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року про примусове виконання рішення від 19 жовтня 2020 року у справі №925/1300/18), на підставі підпункту 1 пункту 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі - Порядок №845), "Визначено неналежного боржника".

Відповідач заперечував проти апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

19 червня 2024 року, через підсистему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від Яроша С.В. , - представника відповідача, про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 в режимі відеоконференції за відсутності представника Казначейства, у зв`язку з технічних причин.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №925/1300/18 за позовом Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби (далі - ДФС) у Черкаській області та Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що внаслідок протиправних дій працівників Головного управління ДФС у Черкаській області (протиправність дій встановлена під час розгляду адміністративних справ №823/1294/17, №823/1778/17, №823/1503/17, рішення у яких набрали законної сили), які полягають у неправомірному проведенні у серпні 2017 року позапланової виїзної документальної перевірки за період з 01 січня 2016 року до 30 червня 2017 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства (за результатами перевірки складено акт від 16 серпня 2017 року) та в прийнятті 05 вересня 2017 року за її результатами неправомірних податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов`язань, йому завдано моральну шкоду та матеріальні збитки у вигляді витрат, понесених ним на оплату правової допомоги при оспорюванні неправомірних дій ДФС в порядку адміністративного судочинства. За твердженням позивача ОСОБА_1 , триваючі неправомірні дії службових осіб Головного управління ДФС у Черкаській області при здійсненні ними своїх повноважень впродовж 2017 року та подальший процес відновлення порушених прав спричинили йому душевні страждання, переживання, стрес та відчуття невизначеності, вплинули на реалізацію його намірів, суттєво погіршили його життєві зв`язки та ділову репутацію, чим заподіяли йому моральну шкоду, яку він визнав у розмірі 127578,68 грн (5% від 2551573,61 грн донарахованих податкових зобов`язань разом з штрафними санкціями). 22 січня 2019 року позивач подав заяву про збільшення розміру моральної шкоди до 255157,36 грн (10% від 2551573,61 грн).

Господарський суд Черкаської області 14 лютого 2019 року постановив ухвалу про передачу справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07 листопада 2019 року, відмовлено ФОП ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 22 червня 2020 року скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 07 листопада 2019 року та рішення Господарського суду міста Києва від 01 липня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, а справу в цій частині передав на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05 квітня 2021 року, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто: з Державного бюджету України на користь позивача ФОП ОСОБА_1 127578,68 грн моральної шкоди; з Головного управління ДПС у Черкаській області до Державного бюджету України 1913,68 грн судового збору.

18 травня 2021 року Господарський суд міста Києва видав наказ про примусове виконання рішення, а саме: стягнути з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 127578,68 грн моральної шкоди. Стягувачем зазначив ОСОБА_1 , боржником - Головне управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, ). Наказ був дійсний для пред`явлення до виконання до 05 квітня 2021 року.

20 травня 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області із заявою про прийняття наказу для примусового виконання. До заяви додав оригінал наказу, копії паспорта та ідентифікаційного коду, довідку про банківські реквізити.

24 травня 2021 року Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області направило запит до Головного управління ДПС у Черкаській області щодо надання інформації про наявність у зазначених органах відомостей (документів), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету та їх перерахування позивачу ФОП ОСОБА_1 . У відповідь було отримано лист від 16 червня 2021 року про відсутність таких відомостей (листів).

14 червня 2021 року Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області звернулось з листом (вих. №04-14-10/4184) до відділу виконання судових рішень юридичного департаменту Державної казначейської служби України, посилаючись на пункт 37 Порядку №845 та направило для розгляду оригінал заяви позивача ОСОБА_1 від 20 травня 2021 року, оригінал наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року, копії паспорта, картки платника податків та довідки за реквізитами у стандарті IBAN для перерахування коштів на рахунок позивача, копію листа Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області від 24 травня 2021 року.

Листом від 02 липня 2021 року відповідача Державної казначейської служби України повернуто наказ до Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області без виконання, оскільки відомості про боржника не відповідають резолютивній частині рішення суду, а саме: у резолютивній частині рішення по справі №925/1300/18 вирішено стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України кошти у розмірі 127578,68 грн моральної шкоди. Проте, у відомостях про боржника у виконавчому листі по справі №925/1300/18 боржником визначено Головне управління Державної податкової служби України у Черкаській області (а.с.138 том І).

09 липня 2021 року Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області направило позивачу лист (вих. №04-17-03-10/4955) щодо повернення наказу суду без виконання. В листі зазначено, що оскільки суд присудив стягнути моральну шкоду з Державного бюджету України, боржником має бути вказана Державна казначейська служба України. Рекомендовано повторно звернутися після отримання ухвали суду про виправлення помилки (з відміткою про набрання законної сили).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 лютого 2022 року закрито провадження за скаргою від 06 серпня 2021 року ФОП ОСОБА_1 на дії посадової особи Головного управління державної казначейської служби України у Черкаській області.

В подальшому позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про зміну порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ФОП ОСОБА_1 127578,68 грн моральної шкоди. В обґрунтування заяви зазначив, що визначений судом порядок виконання рішення шляхом стягнення з Державного бюджету України унеможливлює виконання рішення, оскільки відповідно до пункту 21.3 статті 21 Податкового кодексу України шкода, завдана платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи контролюючого органу, відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування цього органу, незалежно від вини цієї особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 травня 2022 року задоволено заяву ФОП ОСОБА_1 та встановлено порядок виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року у справі №925/1300/18 шляхом стягнення з Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, ) на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральної шкоди у сумі 127578 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот сімдесят вісім) гривень 68 копійок. Ухвала мотивована тим, що надані заявником матеріали свідчать про неможливість виконання рішення суду шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України.

09 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області та подав наказ Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 разом з ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 травня 2022 року по справі №925/1300/18 про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Подані позивачем ОСОБА_1 вищевказані виконавчі документи відповідали вимогам пункту 6 Порядку №845 та були прийняті Головним управлінням Державної казначейської служби у Черкаській області до виконання.

Безспірне списання коштів, на виконання судового рішення у справі №925/1300/18, з рахунків боржника Головного управління ДПС у Черкаській області на користь позивача було проведено 03 серпня 2022 року, що підтверджується меморіальним ордером №9 від 03 серпня 2022 року (а.с.142 том І) та відміткою на наказі Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 (а.с. 143,144 том І), який повернуто до суду листом Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області від 18 серпня 2022 року №04-13-01-10/4891, про що поінформовано позивача.

Вважаючи протиправними дії Державної казначейської служби України щодо повернення 09 липня 2021 року наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судові накази, відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, є виконавчими документами, на підставі яких підлягають примусовому виконанню рішення.

Згідно частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 6 Закону №1404-VIII у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Сторонами виконавчого провадження, згідно з положеннями статті 15 Закону №1404-VIII, є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання регулює Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року №4901-VI (далі - Закон №4901-VI).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу визначені статтею 3 Закону №4901-VI.

Зокрема, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі, якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Отже, для примусового виконання рішення суду на підставі наказу, в якому боржником визначено державний орган, безпосередні дії щодо такого виконання вчиняє саме центральний орган, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Заява стягувача з цього приводу з додатками повинна бути адресована саме йому.

Держказначейство не є органом примусового виконання судових рішень і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а є встановленою Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" особою на здійснення гарантованого державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Отже, спори, що виникають під час виконання центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, судових рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 лютого 2019 року у справі №913/356/15 (провадження №12-5гс19), Верховного Суду у постанові від 10 лютого 2021 року справа №200/7261/13-ц.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів є Державна казначейська служба України відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215.

Згідно частини першої статті 25 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 9 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

На виконання зазначеної норми прийнято Порядок №845, яким визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників прийнятих, зокрема, судами.

Відповідно до пункту 2 Порядку №845 стягувачі - це фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави; боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пункту 4 Порядку №845 органи Казначейства: 1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання; 2) вживають заходів до виконання виконавчих документів; 3) розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.

Згідно пункту 6 Порядку №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб, зокрема, заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), оригінал виконавчого документа, а також інші документи за необхідності.

Відповідно до пункту 17 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, крім випадків, передбачених пунктом 23 цього Порядку.

Згідно пункту 8 Порядку №845 органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: 1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; 2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Підстави, за наявності яких орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві, вказані в підпункті 1 пункті 9 Порядку №845, зокрема виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до підпункту 2 пункту 35 Порядку №845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно пункту 36 Порядку №845 у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно пункту 35 Порядку №845 стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 Порядку №845, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що до Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області 20 травня 2021 року надійшла заява позивача про виконання наказу, виданого Господарським судом міста Києва 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 про стягнення з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 127578,68 грн моральної шкоди.

На виконання абзацу другого пункту 36 Порядку №845 листом Головного управління Казначейства від 24 травня 2021 року №04-15-10/3569 повідомлено відповідача (боржника) у справі №925/1300/18 - Головне управління ДПС у Черкаській області про надходження виконавчого документа та з метою запобігання можливим безпідставним втратам коштів державного бюджету, недопущення помилкового виконання судових рішень по виконавчому документу попросили відповідача надати, у разі наявності, відомості (документи), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 37 Порядку №845 орган державної влади подає протягом 15 робочих днів органові Казначейства документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача.

Після закінчення такого строку орган Казначейства надсилає протягом п`яти робочих днів до Казначейства зазначені документи (відомості).

Оскільки, протягом 15 робочих днів відомості від Головного управління ДПС у Черкаській області не надійшли, Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області листом від 14 червня 2021 року №04-14-10/4184 направило наказ Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 разом з доданими документами до Державної казначейської служби України для розгляду та подальшого виконання.

Державна казначейська служба України листом від 02 липня 2021 року №5-08-08/13254 повернула наказ Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 до Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області без виконання, для його належного опрацювання на підставі пункту 9 Порядку №845, у зв`язку з тим, що вищевказаний наказ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження".

Державною казначейською службою України вказано, що згідно з наказом у справі №925/1300/18 кошти в сумі 127578,68 грн стягуються з Державного бюджету України, натомість боржником визначено Головне управління ДПС у Черкаській області.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 4 Закону №1404-VIII обов`язковою вимогою до виконавчого документа є, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) боржника.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частина друга статті 15 Закону №1404-VIII).

Як вбачається з резолютивної частини рішення суду у справі №925/1300/18 судом вирішено стягнути моральну шкоду з Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовуєтьсядержавою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 30 постанови від 27 листопада 2019 року по справі №242/4741/16-ц зробила висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду.

В пункті 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 серпня 2018 року по справі №910/23967/16 зазначено, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин.

Таким чином, боржником за рішенням Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року у справі № 925/1300/18 повинна бути держава Україна. Натомість, боржником у наказі Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 визначено Головне управління ДПС у Черкаській області, яке не має повноважень по безспірному списанню коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Такі повноваження є виключно у Державної казначейської служби України (підпункт 2 пункту 35 Порядку №845).

Згідно з висновком, викладеним у Рішенні Конституційного суду України №12/рп-2001 від 03 жовтня 2001 року, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, шо виділяються на утримання цих органів. Аналогічний висновок наведений в постанові Касаційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року по справі №420/5665/18.

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що органи Казначейства, згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18, повинні були провести безспірне списання коштів за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області, суд першої інстанції визнав такими, що є необґрунтованими та суперечать наведеним правовим нормам, правовим висновкам Верховного Суду і Конституційного Суду України.

Підставою даного позову є визнання протиправними дії Державної казначейської служби України щодо повернення без виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18. Безпосередні дії щодо повернення наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 стягувачу ОСОБА_1 вчинені саме Головним управлінням Державної казначейської служби у Черкаській області, а не Державною казначейською службою України, що підтверджується листом від 09 липня 2021 року №04-17-03-10/4955 та відміткою на зворотному боці наказу (а.с.94 том І), де зазначено: «повернуто 09.07.2021 на підставі пп. 1 п. 9 Порядку №845 (визначено неналежного боржника)» начальник ОСОБА_2 , заступник начальника юридичного відділу Сергій Ярош, підписи зазначених осіб та печатка Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області.

Головним управління Державної казначейської служби у Черкаській області роз`яснено позивачу ОСОБА_1 про причини повернення виконавчого документу без виконання та рекомендовано звернутися до Господарського суду міста Києва із заявою про виправлення описки у судовому рішенні та наказі, зазначивши належного боржника, чим реалізовано принцип щодо сприяння державними органами особі у реалізації її законних прав та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 328 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Згідно частини першої статті 331 ГПК України за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Позивач ОСОБА_1 , як сторона (стягувач) у справі №925/1300/18, наділений правом обрання способу захисту порушеного права в частині усунення недоліків виконавчого документа у зазначеній справі шляхом звернення до суду з відповідною заявою.

Черкаським окружним адміністративним судом правильно встановлено, що позивач у травні 2022 року звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про зміну порядку виконання рішення господарського суду від 19 жовтня 2020 року шляхом стягнення з Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ФОП ОСОБА_1 127578,68 грн моральної шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 травня 2022 року заяву ФОП ОСОБА_1 задоволено та встановлено порядок виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року по справі №925/1300/18 шляхом стягнення з Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, ) на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральної шкоди у сумі 127578 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот сімдесят вісім) гривень 68 копійок.

09 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області, надавши наказ Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 разом з ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 травня 2022 року у справі №925/1300/18 про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Подані позивачем ОСОБА_1 виконавчі документи відповідали вимогам пункту 6 Порядку №845 та були прийняті Головним управлінням Державної казначейської служби у Черкаській області до виконання.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на час звернення 08 вересня 2022 року ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом - рішення Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року було виконано. Безспірне списання коштів на виконання судового рішення у справі №925/1300/18 з рахунків боржника на користь позивача ОСОБА_1 проведено 03 серпня 2022 року, що підтверджується меморіальним ордером №9 від 03 серпня 2022 року та відміткою на наказі Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18, який повернуто до суду листом Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області від 18 серпня 2022 року №04-13-01-10/4891, про що поінформовано позивача (а.с.141-146 том І).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що позивач (ФОП ОСОБА_1 ) звертався у травні 2022 року до Господарського суду міста Києва з наступними заявами:

- про роз`яснення рішення суду, оскільки Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області не виконало наказ. Заявник просив роз`яснити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Черкаській області, що боржник - Головне управління ДПС у Черкаській області є органом державної влади, відповідно Головне управління ДПС у Черкаській області фінансується з Державного бюджету України, тому моральна шкода на користь стягувача ОСОБА_1 стягується із бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області з Державного бюджету України;

- про зміну порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва шляхом стягнення з Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ФОП ОСОБА_1 127578,68 грн моральної шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 травня 2022 року відмовлено ФОП ОСОБА_1 в задоволенні заяви про роз`яснення рішення Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року по справі №925/1300/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 травня 2022 року, яка набрала законної сили в той же день, задоволено заяву ФОП ОСОБА_1 . Встановлено порядок виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року по справі №925/1300/18 шляхом стягнення з Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, код 44131663) на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 127578 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн 68 коп. моральної шкоди.

У відповідності до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_1 фактично погодився з позицією відповідача Державної казначейської служби України про не відповідність наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та скористався своїм правом на звернення до Господарського суду міста Києва з метою усунення недоліків виконавчого документу, що свідчить про те, що відповідачем по цій справі протиправні дії щодо повернення виконавчого документу без виконання не вчинялись.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про протиправність дій відповідача Державної казначейської служби України щодо повернення наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 без виконання є безпідставними та необґрунтованими.

Оскільки судом першої інстанції під час розгляду даної справи вірно встановлено відсутність протиправності у діях відповідача Державної казначейської служби України щодо повернення наказу Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 року у справі №925/1300/18 то, відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди є похідними, а тому також не підлягають задоволенню.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, аргументи та доводи позивача ОСОБА_1 не спростовують висновків суду і не вказують на наявність порушень судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому, апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Т.Р. Вівдиченко

Ю.К. Черпак

Повний текст постанови складено: 20 червня 2024 року