Справа № 520/30976/23
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №372/КП «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення «Сувора догана»;
Позивач в обґрунтування позову зазначає, що згідно з наказом військової частини НОМЕР_2 №372/КП його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану. Вказує, що службове розслідування не проводилося, наказ йому не доводили. Відповідач у супереч вимогам законодавства не з`ясовував наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, ступеню вини, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушенню.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2023 позовну заяву залишено без руху.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду 07.03.2024 справу передано судді Шляховій О.М.
Третя особа - Міністерство оборони України у наданих поясненнях зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 є незаконними, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі отримана відповідачем Військовою частиною НОМЕР_2 12.03.2024, що підтверджується довідкою про доставку листа в електронний кабінет відповідача в системі "Електронний суд". Проте, у встановлений судом строк, представник відповідача правом надати письмовий відзив на позовну заяву не скористався, клопотань про продовження строку надання відзиву на позовну заяву, визнання позову суду не надсилав.
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч. 5-6 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відтак, відповідачу надано строк - 15 днів з дня отримання ухвали суду про відкриття спрощеного провадження від 12.03.2024, яку відповідач отримав 12.03.2024, що підтверджується довідкою про доставку листа в електронний кабінет відповідача в системі "Електронний суд". Строк подання відзиву сплив 27.03.2024, проте ані станом на дату закінчення строку, наданого судом, ані на дату винесення рішення відзив до суду не надходив, причини неподання відзиву відповідачем-суб`єктом владних повноважень до суду не повідомлено.
Крім того, ухвалою суду від 12.03.2024 у відповідача витребувано належним чином завірені копії службового розслідування.
Проте, витребувані судом до суду не надані, причини неподання таких доказів суду не повідомлено.
Ухвалою суду від 19.04.2024 повторно витребувано з Військової частини НОМЕР_2 належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування, за результатами якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.08.2023 № 372/КП. Судом попереджено відповідача про наслідки невиконання судового рішення та відповідальність, передбачену законодавством за невиконання судового рішення.
Зазначену ухвалу відповідачем отримано 19.04.2024, що підтверджується довідкою про доставку листа в електронний кабінет відповідача в системі "Електронний суд", строк надання вказаних доказів сплив, проте ані станом на дату закінчення строку, наданого судом, ані на дату винесення рішення докази, що були витребувані судом до суду не надані, причини неподання таких доказів суду не повідомлено.
Ухвалою суду від 15.05.2024 витребувано з Міністерства оборони України належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування, за результатами якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.08.2023 № 372/КП.
На виконання ухвали суду від 15.05.2024 Міністерством оборони України надані додаткові пояснення, в яких повідомлено, що у Міноборони, як центрального органу виконавчої влади, відсутня можливість надати до суду витребувані документи у зв`язку із відсутністю останніх у його користуванні та зберіганні.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до додаткових пояснень, наданих до суду представником позивача 29.05.2024 на адвокатський запит Центральним юридичним управлінням Генерального штабу ЗС України повідомлено про відсутність витребуваних документів у структурному підрозділі.
Положеннями частини 9 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Справа розглянута з урахуванням строків перебування судді на лікарняному.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступного.
Позивач - ОСОБА_1 , учасник бойових дій, що підтверджується копією посвідчення, наявного в матеріалах справи.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 №372/КПід 29.08.2023 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення «Сувора догана».
Позивач, вважаючи, що відповідачем безпідставно притягнуто його до дисциплінарної відповідальності, відповідачем порушено порядок винесення стягнення, тому оскаржуваний наказ не відповідає положенням ч. 2 ст.2 КАС України, що стало підставою звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ (далі - Статут).
Відповідно до пункту 16 цього Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Пунктами 26 та 27 розділу 1 частини І Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно зі статтею 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
За змістом статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені, зокрема, такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана.
Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Частиною 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту №551-XIV встановлено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).
Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Згідно з вимогами п. 1 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Відповідно до вимог п. 2 розділу VI Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
Згідно з вимогами п. 3 розділу VI Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
З наданих до матеріалів справи доказів, у серпні 2023 року військову частину НОМЕР_4 переміщено до району виконання бойових завдань військовою частиною НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 . Відповідно до директиви командира військової частини НОМЕР_6 від 03.10.2023 №Д-41дск, директиви Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.09.2023 №Д-73дск, директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.09.2023 №Д-321/99/дск прийнято рішення про розформування військової частини НОМЕР_4 (у складі військової частини НОМЕР_2 ). На виконання зазначених розпорядчих актів органів військового управління військову частину НОМЕР_4 у повному складі на початку жовтня 2023 року передислоковано до пункту постійної дислокації місто Житомир для проведення заходів із розформування. Позивач командир військової частини НОМЕР_4 майор ОСОБА_1 на момент переміщення особового складу військової частини НОМЕР_4 відповідно до відомостей обліку особового складу проходив медичний огляд військово-лікарською комісією в КНП «Київська обласна клінічна лікарня».
Таким чином, фактично за час відсутності позивача, відповідачем прийнято наказ №372/КПід 29.08.2023, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення «Сувора догана».
При цьому, відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування, оскільки у позивача не відбиралися пояснення і йому не пропонувалося їх надати; також його не повідомлено про проведення щодо нього службового розслідування, як і не зазначено причин, які перешкоджали це зробити.
Суд зазначає, що наведене не заперечувалося відповідачем. Будь-яких спростувань, доведення протилежного, відповідачем суду не надано.
Суд приходить до висновку, що право позивача на участь у службовому розслідуванні порушено відповідачем, оскільки він не повідомлений про проведення службового розслідування, а ймовірне службове розслідування проводилося в період його тимчасової непрацездатності та відрядження, що унеможливило участь військовослужбовця у проведенні службового розслідування і відповідно відповідачем позбавлено права надавати пояснення, заперечення, зауваження стосовно фактів, які були предметом службового розслідування.
Протилежного відповідачем не доведено, судом не встановлено.
Проаналізувавши матеріали справи, суд звертає увагу, що під час розгляду справи по суті встановлено невідповідність оскаржуваного рішення, критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, адже оскаржуваний наказ не відповідає критеріям щодо обґрунтованості та права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
У справах щодо застосування суб`єктом владних повноважень чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача.
Положеннями ч. 9 ст. 80 КАС України визначено, що у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Крім цього, згідно частини 4 статті 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Таким чином, у зв`язку із неподанням відповідачем, який є суб`єктом владних повноваженнь, відзиву на позов суд розцінює це як визнання позову.
За викладених обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з ст. 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.
Суд звертає увагу, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №372/КП «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення «Сувора догана».
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова