Справа № 520/29560/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 р. Справа № 520/29560/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 20.12.23 по справі № 520/29560/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю НОВАСФЕРА

до Харківської митниці

про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю НОВАСФЕРА (далі ТОВ НОВАСФЕРА, позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці (далі відповідач, митний орган), в якому просило суд:

визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000517/2 від 14.09.2023 та картку відмови № UA807200/2023/000523 від 14.09.2023;

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000519/2 від 15.09.2023 та картку відмови № UA807200/2023/000526 від 15.09.2023;

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000488/2 від 18.09.2023 та картку відмови № UA807200/2023/000528 від 18.09.2023.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» (ідентифікаційний код юридичної особи: 44324382; адреса: Україна, 43006, Волинська обл.,Луцький р-н, місто Луцьк, вул. Залізнична, буд. 1-Б, каб. 49) витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 27045,93 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 60 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (ідентифікаційний код юридичної особи: 44017626; адреса: 61003, м. Харків, вул. Короленка, буд. 16Б).

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність рішень про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000517/2 від 14.09.2023, № UA807000/2023/000519/2 від 15.09.2023 та № UA807000/2023/000488/2 від 18.09.2023, оскільки позивачем під час митного оформлення товару, поставку якого здійснено відповідно до контракту № NTL20230526 від 26.05.2023, було надано всі необхідні документи для підтвердження митної вартості задекларованого товару за ціною контракту, які контролюючим органом були залишені поза увагою. Наголосив, що за приписами ст. 53 МК України виключно у випадку наявності у поданих документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості або ціни товару, митний орган може витребувати додаткові документи у декларанта. Разом з цим, у спірних правовідносинах, за відсутності будь-яких розбіжностей чи неточностей в поданих позивачем документах, Харківська митниця протиправно неодноразово запитувала у ТОВ «НОВАСФЕРА» документи, які вже було подано останнім або ті, яких не існувало/не були наявними (тобто, вони не повинні надаватися відповідно до положень ч. 3 ст. 53 МК України), або вимагала документи, які не підпадають під ч.ч. 2, 3, 4 ст. 53 МК України (тобто, їх вимагання прямо заборонено ч. 5 ст. 53 МК України).

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 19.02.2019 по справі № 805/2713/16-а та від 05.05.2022 по справі № 2040/6019/18 зазначив, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах з більшою митною вартістю, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, а відтак наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром з більшою митною вартістю товарів не тягнуть за собою жодних правових наслідків для ТОВ «НОВАСФЕРА».

Також зауважив, що каталоги, специфікації, прейскуранти та прайс-листи, запитувані відповідачем, складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Таким чином, наведені у вказаних документах виробника товару відомості не мають імперативного характеру та можуть прийматися митними органами до уваги, як додаткове джерело інформації, лише у разі їх наявності. Звернув увагу, що одночасно з митними деклараціями позивачем надавалися прайс-листи NTR20230601/1 від 01/06/2023, № NTR20230601/2 від 01.06.2023, № NTR20230601/9 від 01.06.2023, а також розрахунки ціни (калькуляції) NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, NVTRL230712/1 від 12.07.2023, NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023, NVTRL230711/2 від 11.07.2023, про які додатково повідомлялось відповідачу у листах № 14/09/23-2 від 14.09.2023, № 15/09/23-2 від 15.09.2023 та № 18/09/23-2 від 18.09.2023, проте відповідачем вони взагалі не були взяті до уваги ані під час ознайомлення з додатками до митних декларацій, ані при отриманні відповідей позивача на повідомлення митного органу, ані при винесенні спірних рішень.

З приводу посилань відповідача на відсутність терміну дії комерційної пропозиції зазначив, що законодавством України не встановлено обов`язкових реквізитів для вказаного документу, який за своєю природою не є первинним та не надається в обов`язковому порядку на підтвердження митної вартості, отже, не може бути і підставою для її коригування.

Враховуючи викладене, вважає необґрунтованими твердження відповідача про відсутність цінової інформації в документах, наданих до митних декларацій.

Акцентував увагу суду, що відповідач послався на відсутність у звіті про оцінку майна вказівки на країну, в якій було визначено ринкову вартість майна, як на підставу для коригування митної вартості товарів, проте не дослідив, що у наданих позивачем звітах про оцінку майна № Б-12/09/23/05 від 12.09.2023, № Б-15/09/23/05 від 15.09.2023, № Б-18/09/23/05 від 18.09.2023 їх метою встановлено визначення ринкової вартості майна, що ввозиться на територію України, а суб`єктом оціночної діяльності є Товарна Біржа «УРТБ», з чого зрозуміло, що визначення ринкової вартості майна відбувалося саме в Україні.

Стверджував, що висновок відповідача про невідповідність вартості фрахту з Китаю до Харкова фрахту аналогічних поставок товарів є передчасним та хибним, оскільки у вищенаведених звітах, оцінювачем зроблено розрахунок ринкової вартості за порівняльним підходом на підставі пропозицій до продажу подібного майна, та визначено ринкову вартість за одиницю товару на умовах CPT Kharkiv у доларах США.

Так, відповідно до звіту № Б-12/09/23/05 від 12.09.2023 до митної декларації №23UA87U4 ринкова вартість (за середньоарифметичним значенням) товару Fabric art. AT-32507 за одиницю з округленням складає 0.66 долара США,

При цьому, вартість фрахту була включена до вартості товару, що передбачено обраними сторонами умовами поставки - CPT Kharkiv та підтверджується листом постачальника № NVTRL230711/1-1/1 від 11.07.2023 та калькуляцією собівартості № NVTRL230711/1-1/1 від 11.07.2023, а ціна за одиницю товару Fabric art. АТ-32507 у розмірі 0,66 доллара США підтверджується інвойсом № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, калькуляцією собівартості № NVTRL230711/1-1/1 від 11.07.2023 та прайс-листом № NTR20230601/1 від 01.06.2023, що також додатково кореспондується з п. 5.2.2. та п. 7 звіту про оцінку майна № Б-12/09/23/05 від 12.09.2023 та підтверджує правильність визначення митної вартості товарів позивачем.

Відповідно до звіту № Б-15/09/23/05 від 15.09.2023 до митної декларації №23UA269U8 ринкова вартість (за середньоарифметичним значенням) товару за одиницю з округленням у доларах США складає: Fabric art HH6666 1,04, Fabric art. BHP-12001 0.17, Fabric art. BWP19987 0,11, Fabric art. JA210309 0,17, Fabric art. ZBD 01804-01807 2,33, Fabric art. ZBD01808 2,33, Fabric art. ZBD 01809 2,33.

При цьому, вартість фрахту також була включена до вартості товару, що передбачено обраними сторонами умовами поставки - CPT Kharkiv та підтверджується листом постачальника № NVTRL230712/1 від 12.07.2023 та калькуляцією собівартості №NVTRL230712/1 від 12.07.2023, а ціна за одиницю товару Fabric art HH6666, Fabric art. BHP-12001, Fabric art. BWP19987, Fabric art. JA210309, Fabric art. ZBD 01804-01807, Fabric art. ZBD01808, Fabric art. ZBD 01809 у розмірі 1,04, 0.17, 0,11, 0,17, 2,33, 2,33, 2,33 долара США відповідно, підтверджується інвойсом № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, калькуляцією собівартості № NVTRL230712/1 від 12.07.2023 та прайс-листом № NTR20230601/2 від 01.06.2023, що узгоджується з п. 5.2.2. та п. 7 звіту про оцінку майна № Б-15/09/23/05 від 15.09.2023 та підтверджує правильність визначення митної вартості товарів позивачем.

Відповідно до звіту № Б-18/09/23/05 від 18.09.2023 до митної декларації №23UA08U6 ринкова вартість (за середньоарифметичним значенням) товару за одиницю з округленням у доларах США складає: Fabric art. AD 0.35, Fabric art. AT 0.71, Fabric art. ET 0,89, Fabric FD 1,06, Fabric art. WT 0.84, Fabric art. AT - 32507 0,66.

При цьому, вартість фрахту також була включена до вартості товару, що передбачено обраними сторонами умовами поставки - CPT Kharkiv та підтверджується листом постачальника № NVTRL230711/2/1 від 11.07.2023 та калькуляцією собівартості № NVTRL230711/2/1 від 11.07.2023, а ціна за одиницю товару Fabric art. AD, Fabric art. AT, Fabric art. ET, Fabric FD, Fabric art. WT, Fabric art. AT 32507 у розмірі 0.35, 0.71, 0,89, 1,06, 0.84, 0,66 долара США відповідно, підтверджується інвойсом № NVTRL230711/2/1 від 11.07.2023, калькуляцією собівартості № NVTRL230711/2/1 від 11.07.2023 та прайс-листом № NTR20230601/9 від 01.06.2023, узгоджується з п. 5.2.2. та п. 7 звіту про оцінку майна № Б-18/09/23/05 від 18.09.2023 та підтверджує правильність визначення митної вартості товарів позивачем.

З огляду на викладене, наполягав, що позивачем повністю документально підтверджено, що витрати на транспортування включено до ціни товару, що кореспондується, як з умовами поставки СРТ, так і з наданими Товариством документами, які не були досліджені та враховані митним органом, що є підставою для скасування протиправних рішень та карток відмови.

Крім того, зазначив, що надані відповідачу звіти не є документами, що підтверджують митну вартість товарів у розумінні ч. 2 ст. 53 МК України, а є додатковими документами, що підтверджують відсутність заниження митної вартості.

З огляду на надання до митного оформлення всіх необхідних документів (калькуляції собівартості товару № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023, № NVTRL230711/2 від 11.07.2023, в які включено фрахт, листи постачальника № NVTRL230711/1-1/1 від 12.07.2023, NVTRL230712/1/1 від 12.07.2023, NVTRL230711/2/1 від 12.07.2023, якими доведено, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару та автотранспортні накладні № 2060 від 06.09.2023, № 5198 від 08.09.2023, № 7885 від 13.09.2023 з посиланням на інвойси NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, NVTRL230712/1 від 12.07.2023, NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023, NVTRL230711/2 від 11.07.2023, які визначають умовами поставки саме СРТ0), які чітко та однозначно дозволяли встановити, що умовами поставки є CPT, а відтак всі витрати на транспортування товарів покладено на постачальника, вважає недоречними висновки митного органу про не надання позивачем при митному розмитненні спірного товару документів, які підтверджують вартість понесених транспортних витрат.

Наголосив, що твердження відповідача про нібито ненадання позивачем митної декларації країни відправлення, з одночасним посиланням на її наявність у спірних картках відмови (№ UA807200/2023/000523 від 14.09.2023, № UA807200/2023/000526 від 15.09.2023 та UA807200/2023/000528 від 18.09.2023 вказує на суперечність дій Харківської митниці та необґрунтованість таких посилань. Крім того, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися відповідачу виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України, за її наявності. На підтвердження факту експорту товарів відповідачу надавались декларації № MRN23PL322010NU64TJL7 від 06.09.2023, № MRN23PL322080NS64U2D0 від 06.09.2023 та № MRN23PL322010NU65С1S7 від 13.09.2023, проте, відповідач з ними не ознайомився та прийняв протиправні рішення.

Переконував, що відповідачем при коригуванні митної вартості товарів протиправно надано перевагу листу ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 24.07.2023 № 1154, замість конкретного переліку документів, наданих до митних декларацій стосовно імпортованих товарів позивачем, оскільки така інформація має виключно інформаційний характер і не може бути визначальною при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 12.04.2023 по справі № 826/7411/15.

Враховуючи, що за змістом положень п.6 ч. 2 ст. 53 МК України транспортні (перевізні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів надаються на підтвердження митної вартості виключно у тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, що не мало місця у спірних правовідносинах (поставка) здійснювалась на умовах СРТ Kharkiv Ukraine та витрати на транспортування вже включені у вартість товарів), стверджував про незаконність вимоги відповідача про надання договору з перевізником DE ОСОБА_1 , що зазначений в CMR 7885.

Зауважив, що спірне рішення не містить жодного об`єктивного обґрунтування відповідачем недостовірності заявленої позивачем вартості товарів, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, можливої відмінності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Враховуючи, що всі відомості щодо митної вартості задекларованого товару позивачем документально підтверджено, а відповідачем, всупереч принципу послідовності, застосування другорядних методів визначення митної вартості замість першого методу, обрано третій, наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі № 520/29560/23 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАСФЕРА" (вул. Залізнична, буд. 1-Б, каб. 49, м. Луцьк, Волинська область, 43006, ) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків, 61003, ) про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000517/2 від 14.09.2023, №UA807000/2023/000519/2 від 15.09.2023, №UA807000/2023/000488/2 від 18.09.2023, прийняті Харківською митницею.

Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2023/000523 від 14.09.2023, № UA807200/2023/000526 від 15.09.2023, № UA807200/2023/000528 від 18.09.2023., прийняті Харківською митницею.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАСФЕРА" (вул. Залізнична, буд. 1-Б, каб. 49, м. Луцьк, Волинська область, 43006, ) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків, 61003, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 27 045 (двадцять сім тисяч сорок п`ять) грн. 93 коп.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАСФЕРА" (вул. Залізнична, буд. 1-Б, каб. 49, м. Луцьк, Волинська область, 43006, ) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків, 61003, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість та порушення норм процесуального і матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ТОВ «НОВАСФЕРА».

Зобов`язати позивача компенсувати витрати митниці зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про застосування судом першої інстанції положень Митного кодексу України в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до Митного Кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14.01.2020 № 440-ІХ, що зокрема вбачається зі вживання судом у тексті рішення поняття «органи доходів і зборів» замість правильного «митні органи», а також не врахування ненадання позивачем на вимогу митного органу додаткових документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей, щодо фактично сплаченої ціни або такої, яка сплачена за ці товари, що має вплив на правильність визначення митної вартості товарів.

Пояснив, що контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД №23UA87U4 від 13.09.2023, № 23UA69U4 від 15.09.2023, №23UA08U6 від 18.09.2023 здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст.54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст.ст. 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками. У результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, які були оформлені у максимально найближчій термін, було встановлено, що рівень митної вартості товару згідно ЄАІС: 3,96 дол. США/кг., задекларований рівень митної вартості 1,56 дол. США/кг і 1,5759 дол. США/кг.

Зауважив, що спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є обов`язковою до виконання рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи. При цьому, спрацювання ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів. Звернув увагу суду апеляційної інстанції, що жоден нормативно-правовий акт не зобов`язує митний орган у запиті на надання додаткових документів зазначати, які саме розбіжності були виявлені посадовою особою митного органу під час аналізу документів, поданих до митного оформлення. За таких обставин, вимога митниці, скерована декларанту у направленому електронному повідомленні, про надання наявних у нього додаткових документів узгоджується з нормами ч. 3 ст. 53 МК України та висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.08.2021 по справі №520/4787/19, від 04.08.2021 по справі №520/3421/19.

Пояснив, що на виконання вимог статтей 53, 54 МК України декларант або уповноважена ним особа на письмові вимоги митного органу від 14.09.2023, 15.09.2023, 18.09.2023 зобов`язаний був протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації, транспортно-експедиційні рахунки, заявки на перевезення, договори тощо, каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення з перекладом, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476.

Звернув увагу, що в ході проведення консультації встановлено, що у митниці і декларанта відсутня інформація щодо митної вартості подібних товарів щодо оцінюваємого товару, які б продавались на експорт в Україну у максимально наближений період до часу ввезення партії оцінюваємих товарів, що унеможливило визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди) та слугувало підставою для прийняття рішень про коригування митної № UA807000/2022/000517/2 від 14.09.2023, № UA807000/2022/000519/2 від 15.09.2023, № UA807000/2022/000488/2 від 18.09.2023 за другорядним методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень ст.ст. 60 та 61 МК України.

Так, за аналізом цінової бази ЄАІС Держмитслужби щодо рівня митної вартості подібних товарів за фактами митних оформлень митницями, де вказані подібні (аналогічні товари), саме із таким кодом товару, як і у позивача, із схожими характеристиками, властивостями та призначенням, які виконують однакові функції митне оформлення таких товарів здійснено за рівнем митної вартості товар 3,96 дол. США за 1 кг товару, що є значно більшим від задекларованого показника позивачем.

Пославшись на лист ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп, відповідно до якого експортні митні декларації на товари походженням з КНР можуть використовуватися митними органами України, як додаткова довідкова інформація, за умови верифікації таких декларацій та їх перекладів на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної Торгової Палати на підставі Угоди про співробітництво між Всекитайським комітетом сприяння міжнародній торгівлі (ССІТ)/ Китайською Міжнародною Торговою Палатою (ССОІС) та Українським національним комітетом Міжнародної Торгової Палати від 29.12.2009.

Звернув увагу суду, що замість копії декларації країни відправлення, позивачем було подано транзитні митні декларації на бланку Т1 № MRN23PL322080NS64U2D0 від 06.09.2023, № MRN23PL322010NU64TJL7 від 06.09.2023, № MRN23PL322010NU65C1S7 від 13.09.2023 тобто зовсім інший документ, який є митною гарантією і застосовується для товарів, які перетинають територію Євросоюзу (ЄС) транзитом або для гарантії доставки товару від кордону ЄС до митного складу або внутрішньої митниці у розумінні Закону України від 12.09.2019 року № 78-IX Про режим спільного транзиту та запровадження національної електронної транзитної системи. Факт того, що до митниці не надавався даний документ підтверджується відсутністю у графі 44 ЕМД реквізитів документа за кодом 9610, яким має бути позначено такий документ відповідно до Класифікатора документів.

Зауважив, що за висновком Верховного Суду у постанові від 17.02.2022 по справі №520/4051/19, однією з підстав для прийняття оскаржуваних рішень слугувала відсутність перекладу митної декларації країни відправлення у зв`язку з чим відповідач не міг встановити відправника, одержувача товару, інші важливі відомості. Натомість у даному випадку такий документ взагалі не було подано позивачем.

Наголосив, що декларантом заявлено, що у загальну вартість товару по ЕМД №23UA87U4 від 13.09.2023, № 23UA69U4 від 15.09.2023, №23UA08U6 від 18.09.2023 вже включені всі витрати на транспортування партії товару з порту у Китаї до міста призначення - Харків (Україна). Однак, позивачем не надано до митного контролю та митного оформлення ані коносаменту, ані митної декларації країни відправлення, з яких вбачалося з якого порту у Китаї і до якого порту здійснювалась транспортування товару. З тих документів, які позивач надав до митного контролю і митного оформлення не можна з`ясувати всі числові значення складових митної вартості.

Враховуючи маршрут транспортування зазначеної партії товару (відповідно до відомостей CMR № 2060 від 06.09.2023, CMR № 27885 від 13.09.2023, CMR № 5198 від 08.09.2023, портом доставки є порт GDANSK (Польша), наявність операцій з навантаження/перевантаження за маршрутом транспортування, а також витрати, пов`язані з транспортуванням від порту GDANSK (Польша) до пункту пропуску до кордону України - наполягав, що саме ця вартість транспортування не включена у загальну вартість зазначеної партії товару по спірним ЕМД, а тому для визначення дійсної митної вартості підлягає додаванню відповідно до ч.10 ст. 58 Митного кодексу України. Водночас, ніякого розрахунку транспортних витрат, як числового значення складової митної вартості для її підтвердження у поданому позивачем інвойсі не наведено.

Щодо Звітів про оцінку майна № Б-12/09/23/05 від 12.09.2023, № Б-15/09/23/05 від 15.09.2023, № Б-18/09/23/05 від 18.09.2023 пояснив, що визначений у них показник витрат на транспортування 5% від загальної вартості товару (на умовах СРТ-Харків) не відповідає фрахту аналогічних поставок товарів, відповідно до листа ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 24.07.2023 № 1154 та ґрунтується лише на власних міркуваннях оцінювача.

Метою оцінки такого документа є «Визначення ринкової вартості майна», але не вказано у якій країні, а також відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, однак, ринкова та митна вартість є зовсім відмінними поняттями, а тому даний документ не можна вважати належним підтвердженням ціни товару.

Пославшись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.02.2020 по справі № 320/3053/19, відповідно до яких після здійснення позивачем декларування товарів за новими митними деклараціями, оскаржувані картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вичерпали свою дію, стверджував, що вимога позивача про їх скасування є неналежним та неправильним способом захисту його прав, оскільки таке скасування не поновлюватиме попередню митну декларацію, за якою було вперше заявлено до митного оформлення товари позивача так як їх вже оформлено та випущено у вільний обіг за новою митною декларацією.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просив залишити апеляційну скаргу Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 року у справі № 520/29560/23 без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 року у справі № 520/29560/23 без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив про необґрунтованість доводів відповідача відносно «не надання» останньому можливості направити відзив на позовну заяву, оскільки такий відзив наявний в матеріалах справи та йому надано належну оцінку судом першої інстанції, отже зазначені твердження не відповідають об`єктивній дійсності.

Висновок відповідача про обрання позивачем неналежного способу захисту шляхом скасування карток відмови, вважав таким, що не відповідає практиці Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.07.2021 року справі № 820/3979/17, відповідно до якої оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, а тому вимога про визнання її протиправною є обґрунтованою. Отже, позивач не позбавлений права на оскарження рішення про коригування та картки відмови (яка є похідною від рішення про коригування), а тому декларування товарів за новою декларацією та подальшому випуску їх у вільний обіг не позбавляє позивача права на захист його порушеного права, у т.ч. й через винесення картки відмови в цій справі, незалежно від застосованого ним способу випуску товару у вільний обіг.

Наголосив, що на виконання ч. 1 ст. 53 МК України та у чіткій відповідності до кожного пункту ч. 2 ст.53 МК України позивачем надавались документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме: контракт № NTL20230526 від 26.05.2023 року, Додаткова угоду від 11.07.2023 № б/н до Контракту, інвойси № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023, № NVTRL230711/2 від 11.07.2023,

Також, на виконання приписів п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України на підтвердження заявленої у митних деклараціях № 23UA87U4 від 13.09.2023, № 23UA69U8 від 15.09.2023, № 23UA08U6 від 18.09.2023 митної вартості товару відповідачу були надані додатково документи, які за відсутності законодавчих підстав для їх витребування, у сукупності з основними повною мірою доводять числові значення складових митної вартості.

Наполягав, що витрати на транспортування підтверджуються, зокрема, але не виключно, ст. 3 Контракту, інвойсами № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023, № NVTRL230711/2 від 11.07.2023, в яких визначено умову поставки CPT (доставку сплачує продавець), що виключає необхідність подання додаткових документів у розумінні п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України. Однак, незважаючи на це, на підтвердження правильності визначення митної вартості відповідачу все одно надалися автотранспортні накладні (Road consignment note) № 2060 від 06.09.2023, № 5198 від 08.09.2023, № 7885 від 13.09.2023.

При цьому, спрацювання ризиків, згенерованих АСАУР, не є підставою для здійснення коригування митної вартості товару за другорядним методом та для витребування додаткових документів, а лише вказує на необхідність здійснення митницею ретельного аналізу вже поданих документів. Проте, з урахуванням надання позивачем всіх необхідних та наявних основних документів за ч. 2 ст. 53 МК України, так і додаткових за ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України на підтвердження правильності визначення митної вартості товарів, вбачається, що відповідачем було поверхнево досліджено такі документи, що призвело до неправомірного прийняття рішень про коригування та карток відмови.

Звернув увагу, що у рішеннях про коригування відповідач не вказав конкретні обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, рішення про коригування не містять обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару через викладення фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам ч. 2 ст. 55 МК України.

Крім того, зауважив, що основною підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначеній в поданій позивачем митній декларації, став аналіз цінової інформації, яка міститься в ЄАІС Держмитслужби України, а відтак відповідачем протиправно надано перевагу ціновій інформації щодо подібних/аналогічних товарів, замість всіх наданих позивачем документів стосовно конкретних імпортованих ним товарів. Окрім того, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Також повідомив, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, експорт товару здійснювався не безпосередньо у морський порт, а експортувався через третю країну, а тому єдиним можливим документом на підтвердження експортування товару, в даному випадку, є декларації № MRN23PL322010NU64TJL7 від 06.09.2023, №MRN23PL322080NS64U2D0 від 06.09.2023, № MRN23PL322010NU65C1S7 від 13.09.2023. Більш того, наголосив, що копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, що підтверджують митну вартість товару відповідно до ч.2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися відповідачу виключно у випадку, передбаченому ч.3 ст. 53 МК України, за її наявності.

Вважав необґрунтованою вимогу митного органу щодо необхідності надання перекладу Декларацій № MRN23PL322010NU64TJL7 від 06.09.2023, № MRN23PL322080NS64U2D0 від 06.09.2023, № MRN23PL322010NU65C1S7 від 13.09.2023, оскільки останні складена за уніфікованою формою Wspolnota Europejska (Європейського економічного співтовариства). Враховуючи запровадження єдиного адміністративного документа для використання в торгівлі з 01.01.1988 згідно Конвенції про спрощення формальностей у торгівлі товарами та приєднання до неї України, надання перекладу вказаних декларацій, складених за уніфікованою формою ЄАД, не вимагається, отже підстави для витребування перекладу відсутні.

Стверджував, що проведення верифікації не передбачено положеннями чинного МК України або інших законів, а передбачене лише листом ДМСУ від 08.10.2010 р. № 11/2-10.16/11627-еп, однак, зазначений лист адресований начальникам регіональних митниць, не зареєстрований в Міністерстві юстиції, носить суто інформаційний характер та передбачений лише для митних органів, і не містить жодного правового обов`язку ані для громадян України, ані для суб`єктів господарювання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВАСФЕРА" (Покупець) та компанією NOVINO TRADING LIMITED (Постачальник) укладено контракт №NTL20230526.

11.07.2023 між сторонами укладено Додаткову угоду №б/н до Контракту, якою внесені зміни до статей 1, 6, 7, 8.

Статтею 1 Контракту, з урахуванням внесених змін Додатковою угодою від 11.07.2023 №б/н, визначено, що за цим договором Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві товари в асортименті (далі Товар).

Статтею 2 Контракту встановлено, що загальна кількість і асортимент поставленого Товару складається з партій товару, кількість яких визначається в інвойсі на кожну поставку.

Відповідно до ст. 3 Контракту, поставка Товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються і узгоджується Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі.

Згідно зі ст. 4 Контракту, ціна за одиницю Товару узгоджується і встановлюється в інвойсі на кожну окрему партію Товару до цього договору. Загальна сума договору визначається загальною кількістю поставленого товару за Договором. Валюта контракту і платежів долар США.

У відповідності до абз. 2 ст. 5 Контракту, сторони домовились, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця.

У відповідності до статті 8 Контракту, з урахуванням внесених змін Додатковою угодою від 11.07.2023 № б/н визначено, що Товар поставляється в експортній упаковці відповідно до кожного виду продукції і стандарту країни Постачальника. Упаковка повинна відповідати стандартам або специфікаціям і забезпечувати за умови правильного поводження з вантажем збереження Товару при транспортуванні з урахуванням перевалок. Вартість тари та/або упаковки включена у вартість Товару.

09.07.2021 між Приватним підприємством «НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ» (виконавець) та ТОВ «НОВАСФЕРА» (замовник) укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів № 09/07-21.

Пунктом 1.1. Договору № 09/07-21 визначено, що Замовник доручає, а виконавець зобов`язується за обумовлені плату та в термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі товарів) Замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митницях України, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, послуги.

За результатами придбання товару відповідно до укладеного Контракту №RTF20230209 від 09.02.2023, декларантом складено та подано до митного органу митні декларації № 23UA87U4 від 13.09.2023, № 23UA69U8 від 15.09.2023, № 23UA08U6 від 18.09.2023, в яких самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною Контракту.

З метою митного оформлення товарів та на підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем надано до митного органу пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, а саме:

1. Щодо митної декларації № 23UA87U4 від 13.09.2023:

- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 11.07.2023;

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 2060 від 06.09.2023;

- Декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322010NU64TJL7 від 06.09.2023;

- Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTR20230601/1 від 01.06.2023 (з перекладом);

- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-12/09/23/05 від 12.09.2023;

- Розрахунок ціни (калькуляція) № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023 (з перекладом);

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 11.07.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №NTL20230526 від 26.05.2023;

- Договір про надання послуг митного брокера № 09/07-21 від 09.07.2021;

- Видаткова накладна № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023 року (з перекладом);

- Відвантажувальна специфікація № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023 (з перекладом);

- Комерційна пропозиція № NTL20230515 від 15.05.2023 (з перекладом);

- Лист № 09/06-1 від 06.09.2023 з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що страхування вантажу не здійснювалося;

- Лист № 09/12-2 від 12.09.2023 з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що вантаж не підлягає ліцензуванню;

- Лист № NVTRL230711/1-1/1 від 11.07.2023 з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом);

- Лист № NVTRL230711/1-1/2 від 11.07.2023 з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом);

- Лист № NVTRL230711/1-1/3 від 11.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом);

- Лист № NVTRL230711/1-1/4 від 11.07.2023 з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом);

- Лист № NVTRL230711/1-1/5 від 11.07.2023 з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом);

- Якісний опис № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023 (з перекладом).

2. Щодо митної декларації № 23UA69U8 від 15.09.2023:

- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 12.07.2023;

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NVTRL230712/1 від 12.07.2023;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 5198 від 08.09.2023;

- Декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322080NS64U2D0 від 06.09.2023;

- Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NVTRL230712/1 від 12.07.2023;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTR20230601/2 від 01.06.2023 (з перекладом);

- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-15/09/23/05 від 15.09.2023;

- Розрахунок ціни (калькуляція) № NVTRL230712/1 від 12.07.2023 (з перекладом);

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 11.07.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №NTL20230526 від 26.05.2023;

- Договір про надання послуг митного брокера № 09/07-21 від 09.07.2021;

- Видаткова накладна № NVTRL230712/1 від 12.07.2023 року (з перекладом);

- Відвантажувальна специфікація № NVTRL230712/1 від 12.07.2023 (з перекладом);

- Комерційна пропозиція № NTL20230515 від 15.05.2023 (з перекладом);

- Лист № 08/30-1 від 30.08.2023 з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що страхування вантажу не здійснювалося;

- Лист № 09/14-2 від 14.09.2023 з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що вантаж не підлягає ліцензуванню;

- Лист № NVTRL230712/1/1 від 12.07.2023 з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом);

- Лист № NVTRL230712/1/2 від 12.07.2023 з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом);

- Лист № NVTRL230712/1/3 від 12.07.2023 з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом);

- Лист № NVTRL230712/1/4 від 12.07.2023 з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом);

- Лист № NVTRL230712/1/1/5 від 12.07.2023 з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом);

- Якісний опис № NVTRL230712/1 від 12.07.2023 (з перекладом).

3. Щодо митної декларації № 23UA08U6 від 18.09.2023:

- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 11.07.2023;

- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 11.07.2023;

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023;

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NVTRL230711/2 від 11.07.2023;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 7885 від 13.09.2023;

- Декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322010NU65C1S7 від 13.09.2023;

- Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023;

- Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NVTRL230711/2 від 11.07.2023;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару №NTR20230601/9 від 01.06.2023 (з перекладом);

- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-18/09/23/05 від 18.09.2023;

- Розрахунок ціни (калькуляція) № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023 (з перекладом);

- Розрахунок ціни (калькуляція) № NVTRL230711/2 від 11.07.2023 (з перекладом);

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 11.07.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №NTL20230526 від 26.05.2023;

- Договір про надання послуг митного брокера № 09/07-21 від 09.07.2021;

- Видаткова накладна № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023 (з перекладом);

- Видаткова накладна № NVTRL230711/2 від 11.07.2023 (з перекладом);

- Відвантажувальна специфікація № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023 (з перекладом);

- Відвантажувальна специфікація № NVTRL230711/2 від 11.07.2023 (з перекладом);

- Комерційна пропозиція № NTL20230515 від 15.05.2023 (з перекладом);

- Лист № 09/15-1 від 15.09.2023 з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що страхування вантажу не здійснювалося;

- Лист № 09/15-2 від 15.09.2023 року з інформацією від ТОВ «НОВАСФЕРА», що вантаж не підлягає ліцензуванню;

- Лист № NVTRL230711/2/1 від 11.07.2023 з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом);

- Лист № NVTRL230711/2/2 від 11.07.2023 з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом);

- Лист № NVTRL230711/2/3 від 11.07.2023 з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом);

- Лист № NVTRL230711/2/4 від 11.07.2023 з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом);

- Лист № NVTRL230711/2/5 від 11.07.2023 з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом);

- Якісний опис № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023 (з перекладом);

- Якісний опис № NVTRL230711/2 від 11.07.2023 (з перекладом).

Під час здійснення підрозділом митного оформлення митного контролю митних декларацій № 23UA31U0 від 25.05.2023, №23UA26U5 від 29.05.2023 та № 23UA98U8 від 29.05.2023, спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, у зв`язку з чим митним органом зроблено висновок про те, що подані декларантом документи не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому запропоновано надати інформацію про митне оформлення ідентичних або подібних товарів.

14.09.2023 позивачем митному органу надано відповіді на повідомлення відповідача №14/09/23-1, № 14/09/23-2, № 14/09/23-3, № 14/09/23-4, № 14/09/23-5, № 14/09/23-6.

15.09.2023 позивачем надано відповіді на повідомлення відповідача № 15/09/23-1, №15/09/23-2, № 15/09/23-3, № 15/09/23-4, № 15/09/23-5, № 15/09/23-6.

18.09.2023 позивачем надано наступні відповіді на повідомлення відповідача: №18/09/23-1, № 18/09/23-2, № 18/09/23-3, № 18/09/23-4, № 18/09/23-5, № 18/09/23-6.

За результатом аналізу інформації, наданих позивачем документів та додаткових пояснень, 14.09.2023 Харківською митницею відповідно до положень ст. 59 МК України прийнято рішення № UA807000/2023/000517/2 про коригування митної вартості товарів за митною декларацією № 23UA87U4 від 13.09.2023 за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів), в основу якого взято наявну в митниці цінову інформацію за МД № UA902080/2023/802408 від 11.09.2023. Рахунок митної вартості: товар 1: 3,96 дол. США/кг.

15.09.2023 Харківською митницею відповідно до положень ст. 59 МК України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000519/2 за митною декларацією № 23UA69U8 від 15.09.2023 за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) відповідно до положень ст. 59 МК України, за основу якого взято наявну в митниці цінову інформацію за МД № UA902080/2023/802408 від 11.09.2023, МД № UA5000800/2023/7829 від 11.09.2023. Рахунок митної вартості: товар №1: 3,96 дол. США/кг, товар №2: 3,96 дол. США/кг.

18.09.2023 Харківською митницею відповідно до положень ст. 59 МК України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000488/2 за митною декларацією № 23UA08U6 від 18.09.2023 за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) відповідно до положень ст. 59 МК України. При прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію за МД № UA408020/2023/29243 від 04.05.2023. Рахунок митної вартості: товар № 1: 3,96 дол. США/кг.

Відповідачем також прийнято картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2023/000523 від 14.09.2023, № UA807200/2023/000526 від 15.09.2023 та №UA807200/2023/000528 від 18.09.2023.

ТОВ "НОВАСФЕРА" при випуску товарів у вільний обіг за митними деклараціями скористалось правом, передбаченим частиною 7 статті 55 МК України, а саме, товари було випущено з забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчислених декларантом, та сумою митних платежів, обчислених митним органом.

Не погодившись із прийнятими Харківською митницею рішеннями та картками відмови, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваних рішень Харківської митниці про коригування митної вартості товару №UA807000/2023/000517/2 від 14.09.2023, №UA807000/2023/000519/2 від 15.09.2023, №UA807000/2023/000488/2 від 18.09.2023, оскільки надані позивачем, як до суду, так і до митного органу документи на підтвердження митної вартості товару, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, у повній мірі підтверджують митну вартість товару, підлягають обчисленню та містять всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

Враховуючи визнання рішень про коригування митної вартості товару протиправними та їх скасування, суд дійшов висновку, що скасуванню підлягають і картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2023/000523 від 14.09.2023, UA807200/2023/000526 від 15.09.2023 та № UA807200/2023/000528 від 18.09.2023, як такі, що прийняті на підставі спірних рішень.

При вирішенні питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд врахував, що Верховним Судом висловлена стала позиція щодо спірних правовідносин, дана адміністративна справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін за наявними матеріалами справи, відноситься до справ незначної складності, у зв`язку з чим дійшов висновку, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60000,00 грн є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), та завищеною. А відтак, вважав належною до відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката суму 5000,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАСФЕРА" .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набрав чинності з 01.06.2012 (далі МК України).

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Положеннями частини 6 статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.

Колегією суддів встановлено, що у спірних правовідносинах сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з наявністю в ЄАІС Держмитслужби України цінової інформації щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено.

З огляду на що 13.09.2023 відповідачем було направлено Декларанту повідомлення № 423027 (том 1, а.с 106), в якому зазначалося, що у зв`язку з надходженням до ВКМВ запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару та недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів у відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Декларанту на виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ запропоновано надати такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на вимоги ст. 254 Митного кодексу України, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСАУР Інспектор2006 необхідно надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товарів. Повідомлено, що митна вартість товару, оформленого в максимально наближений час до часу експорту оцінюємого товару № 1 складає 3,96 дол. США/кг.

Позивачем на вказаний запит надавались листи з поясненнями від 14.09.2023 № 14/09/23-1, № 14/09/23-2, № 14/09/23-3, № 14/09/23-4, № 14/09/23-5, № 14/09/23-6.

Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA807000/2023/000517/2 від 14.09.2023, заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54, 55, 57, 58, 59-63 Митного кодексу України через: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Зокрема: наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству: не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист, калькуляція) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця, відсутній термін дії пропозиції; декларантом надано звіт оцінювача "Звіту про оцінку майна" Мета оцінки зазначено: "визначення ринкової вартості майна", але не вказано в якій країні було визначення ринкової вартості майна, також декларантом підприємства було надано до митниці звіт в якому в п. 5.2.2 "Розрахунок вартості", зазначено "Вартість транспортування 5% від вартості на умовах поставки СРТ Харків, але при вартості 15805,68 $ - 5% складає 790,28 дол. США, тобто вартість фрахту з Китаю до Харкова не відповідає фрахту аналогічних поставок товарів, відповідно до листа ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 24.07.2023 № 1154; - декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості; не надано до митниці митну декларацію країни відправлення; вартість фрахту не відповідає та суперечить інформації, зазначеної в листі ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 24.07.2023 № 1154., не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 МКУ та відмовою декларанта надати додаткові документи щодо митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. Джерелом інформації для даного Рішення зазначено МД № UA902080/2023/802408 від 11.09.2023.

15.09.2023 відповідачем було направлено Декларанту повідомлення № 423443 (том 1, а.с 194), в якому зазначалося, що у зв`язку з надходженням до ВКМВ запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару та недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів у відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Декларанту на виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ запропоновано надати такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на вимоги ст. 254 Митного кодексу України, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСАУР Інспектор2006 необхідно надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товарів. Повідомлено, що митна вартість товару, оформленого в максимально наближений час до часу експорту оцінюємого товару № 1 складає 3,96 дол. США/кг, товару №2 3,96 дол. США/кг.

Позивачем на вказаний запит надавались листи з поясненнями від 15.09.2023 № 15/09/23-1, № 15/09/23-2, № 15/09/23-3, № 15/09/23-4, № 15/09/23-5, № 15/09/23-6.

Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA807000/2023/000519/2 від 15.09.2023, заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст. ст. 54, 55, 57, 58, 59-63 Митного кодексу України через: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Зокрема: Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству: не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист, калькуляція) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця відповідно до контракту №NTL20230526, відсутній термін дії пропозиції; - декларантом надано звіт №Б-15/09/23/05 оцінювача "Звіту про оцінку майна Мета оцінки зазначено: визначення ринкової вартості майна", але не вказано в якій країні було визначення ринкової вартості майна, також декларантом підприємства було надано до митниці звіт в якому в п. 5.2.2 "Розрахунок вартості", зазначено "Вартість транспортування 5% від вартості на умовах поставки СРТ Харків, але при вартості 30211,48 $ - 5% складає 1510,57 дол. США, тобто вартість фрахту з Китаю до Харкова не відповідає фрахту аналогічних поставок товарів, відповідно до листа ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 24.07.2023 №1154; декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості; не надано до митниці митну декларацію країни відправлення; вартість фрахту не відповідає та суперечить інформації, зазначеної в листі ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 24.07.2023 № 1154, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, декларантом не надано всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 МК України; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. Джерелом інформації для даного Рішення зазначено МД № UA902080/2023/802408 від 11.09.2023 т1, №. UA500080/2023/7829 від 11.09.2023 т2.

18.09.2023 відповідачем було направлено Декларанту повідомлення № 423828 (том 2, а.с 49), в якому зазначалося, що у зв`язку з надходженням до ВКМВ запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару та недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів у відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Декларанту на виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ запропоновано надати такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на вимоги ст. 254 Митного кодексу України, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСАУР Інспектор2006 необхідно надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товарів. Повідомлено, що митна вартість товару, оформленого в максимально наближений час до часу експорту оцінюємого товару № 1 складає 3,96 дол. США/кг.

Позивачем на вказаний запит надавались листи з поясненнями від 18.09.2023 № 18/09/23-1, № 18/09/23-2, № 18/09/23-3, № 18/09/23-4, № 18/09/23-5, № 15/09/23-6.

Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA807000/2023/000488/2 від 18.09.2023 заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54, 55, 57, 58, 59-63 Митного кодексу України через: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Зокрема: Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству: - не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист, калькуляція) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця відповідно до контракту №NTL20230526; - декларантом надано звіт Б-18/09/23/05 оцінювача "Звіту про оцінку майна" Мета оцінки зазначено: "визначення ринкової вартості майна", але не вказано в якій країні було визначення ринкової вартості майна, також декларантом підприємства було надано до митниці звіт в якому в п. 5.2.2 "Розрахунок вартості", зазначено "Вартість транспортування 5% від вартості на умовах поставки СРТ Харків, але при вартості 31203,34 $ - 5% складає 1560,17 дол. США, тобто вартість фрахту з Китаю до Харкова не відповідає фрахту аналогічних поставок товарів, відповідно до листа ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 24.07.2023 №1154; - декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості; - не надано до митниці митну декларацію країни відправлення; - відсутній договір з перевізником DE POLNAVSKIY O I , що зазначений в CMR 7885. Не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 МК Україна та відмовою декларанта надати додаткові документи, щодо митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. Джерелом інформації для даного Рішення зазначено МД № UA902080/2023/802408 від 11.09.2023.

Отже, з аналізу вищенаведених рішень вбачається, що фактично підставою для коригування митної вартості слугував висновок митного органу про відсутність документального підтвердження митної вартості з огляду на те, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять відомостей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а заявлена митна вартість ввезених позивачем товарів, є нижчою, ніж вартість товарів, яка вказана в МД № UA902080/2023/802408 від 11.09.2023 та №. UA500080/2023/7829 від 11.09.2023, що були взяті відповідачем за основу при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.

Водночас, статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Однак, як вбачається зі змісту спірних рішень про коригування митної вартості від 14.09.2023, 15.09.2023, 18.09.2023, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що за змістом спірних рішень це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останній рік, слід дійти висновку про невмотивованість та необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості.

Щодо висновку митного органу про не включення позивачем до митної вартості товару транспортних витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до статті 3 контракту № NTL20230526 від 26.05.2023 поставка товару за цим Договором здійснюється у повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010.

Умови поставки визначаються і узгоджуються сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі.

Постачальник зобов`язаний завантажити товар на борт судна в порту навантаження в зазначену дату або в узгоджений період.

Зі змісту поданих до митного оформлення інвойсів № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, № NVTRL230711/2 від 11.07.2023 та № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023 вбачається, що умовою поставки товару є CPT Kharkiv.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

З наведеного слідує, що сторони по контракту № NTL20230526 від 26.05.2023 обумовили умови поставки, за якими витрати щодо транспортування товару до місця призначення, зазначеного в інвойсі, покладаються на продавця, тобто вартість фрахту включена у ціну товару.

З огляду на вказане, враховуючи, що місцем призначення в інвойсі зазначено м. Харків, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не було понесено витрат на транспортування товару, а відтак у митного органу не було законних підстав витребовувати документи щодо вартості транспортування товару.

Дослідивши надані позивачем до митного оформлення міжнародні товарно-транспортні накладні від 06.09.2023 № 2060, від 08.09.2023 № 5198 та від 13.09.2023 № 7885, в яких країною розвантаження є Україна, колегією суддів встановлено, що зазначений в них пункт розвантаження заявленого ТОВ «НОВАСФЕРА» до митного оформлення товару - м. Гданськ (Польша) є транзитним/проміжним, а тому з огляду на умови поставки СРТ Харків, не надання позивачем документів про вартість транспортування з Польші до України не є підставою для невизнання митної вартості у спірних правовідносинах.

Колегія суддів враховує, що наведені обставини також підтверджуються наданими відповідачу листами NOVINO TRADING LTD (продавець) № NVTRL230711/1-1/1 від 11/07/2023, № NVTRL230712/1/1 від 12.07.2023 та № NVTRL230711/2/1 від 11.07.2023, згідно з якими вартість товару відвантаженого по інвойсам NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, № NVTRL230711/2 та № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023 логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару.

Зі змісту наявних в матеріалах справи інвойсів колегією суддів встановлено, що ціна за одиницю товару Fabric art. АТ-32507 у розмірі 0,66 долара США підтверджується інвойсом № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, ціна за одиницю товару Fabric art HH6666, Fabric art. BHP-12001, Fabric art. BWP19987, Fabric art. JA210309, Fabric art. ZBD 01804-01807, Fabric art. ZBD01808, Fabric art. ZBD 01809 у розмірі 1,04, 0.17, 0,11, 0,17, 2,33, 2,33, 2,33 долара США відповідно, підтверджується інвойсом № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, ціна за одиницю товару Fabric art. AD, Fabric art. AT, Fabric art. ET, Fabric FD, Fabric art. WT у розмірі 0.35, 0.71, 0,89, 1,06, 0.84, долара США відповідно, підтверджується інвойсом № NVTRL230711/2 від 11.07.2023, а ціна за одиницю товару Fabric art. AT 325070 у розмірі 0,66 долара США підтверджується інвойсом № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023, що також додатково кореспондується з п. 5.2.2. звіту про оцінку майна № Б-12/09/23/05 від 12.09.2023, Б-15/09/23/05 від 15.09.2023, № Б-18/09/23/05 від 18.09.2023 та знаходиться в межах ринкової вартості подібного майна.

Слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат під час здійснення транспортування товару позивача, не наводить будь-яких розбіжностей в наданих позивачем додаткових документах на підтвердження заявленої вартості товару. Доказів неправильності такого обчислення позивачем відповідачем до суду не надано.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Враховуючи, що до митної вартості товару підлягають включенню витрати, понесені декларантом, а не іншими суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору, укладеного між позивачем та компанією NOVINO TRADING LIMITED вимога митного органу про надання таких додаткових відомостей у даному випадку є безпідставною.

Стосовно ненадання позивачем митної декларації країни відправлення слід вказати, що відповідно до висновку, який викладено у постанові Вищого адміністративного суду України від 14.05.2015 у справі № 804/9934/13-а, з урахуванням змісту ч.2 ст. 53 МК України, декларація країни відправлення не є документом, що підтверджує митну вартість товарів та числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару.

Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду у постанові від 09.04.2021 року у справі № 804/5143/16, згідно з яким неподання перекладу декларації країни експортера та відсутність в останній посилань на підприємство, як імпортера товару, не може бути підставою для невизнання визначеної ним митної вартості, адже частиною 2 статті 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.

Тобто, відомості з експортної митної декларації митний орган може використовувати лише в якості додаткової довідкової інформації, а тому посилання на них, як на підставу для коригування, заявленої декларантом митної вартості, є хибним.

Так, згідно умов контракту від 26.05.2023, зокрема ст. 3, умови поставки визначаються і узгоджуються сторонами для кожної окремої партії товару і вказуються в інвойсі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «НОВАСФЕРА» було надано до митного оформлення, зокрема, інвойси № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, № NVTRL230711/2 від 11.07.2023 та № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023, міжнародні товарно-транспортні накладні від 06.09.2023 № 2060, від 08.09.2023 № 5198 та від 13.09.2023 № 7885, транзитні декларації № MRN23PL322010NU64TJL7 від 06.09.2023, № MRN23PL322080NS64U2D0 від 08.09.2023, № MRN23PL322010NU65C1S7 від 13.09.2023 та пакувальні листи № б/н від 11.07.2023, № б/н від 12.07.203, № б/н від 11.07.2023, № б/н від 11.07.2023. Таким чином, за наявності вказаних документів, зокрема транзитної декларації, у позивача була відсутня необхідність для подання експортної декларації.

Колегія суддів зауважує, що ненадання позивачем при митному оформленні коносаменту та копії митної декларації країни відправлення з вказівкою на порт відправлення товару жодним чином не свідчить про неможливість з`ясування всіх числових значень складових митної вартості, оскільки витрати на транспортування включено у вартість товару на умовах СРТ, отже встановлення місцезнаходження порту відправлення товару жодним чином не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 815/2552/16.

Колегія суддів вважає неприйнятним посилання митного органу на те, що прайс - листи містять недостатньо даних для визначення числового значення складових митної вартості, оскільки останні не є основними документами відповідно до частини 2 статті 53 МК України, які підтверджують митну вартість товарів; це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців і жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.

Отже, прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

З матеріалів справи вбачається, а змістом оскаржуваних карток відмови підтверджується, що ТОВ «НОВАСФЕРА» надавало митному органу прайс-лист № NTR20230601/1 від 01.06.2023 з перекладом, в якому міститься наступна інформація: тканина артикул АТ-32507-поперечно в`язане трикотажне полотно з синтетичних волокон (100% поліестер), пофарбоване в різні кольори. Загальна максимальна і мінімальна ширина 150 (+/-5) см. Поверхнева щільність складає 280 (+/-10) г/м2.-0,66 дол. США/м.;

- прайс лист № NTR20230601/2: тканина артикул HH6666 - 1,04 дол. США/м, тканина артикул BHP-12001- 0.17 дол. США/м, тканина артикул BWP19987 - 0,11 дол. США/м, тканина артикул JA210309 - 0,17 дол. США/м, тканина артикул ZBD 01804-01807 - 2,33 дол. США/м, тканина артикул ZBD01808 - 2,33 дол. США/м, тканина артикул ZBD 01809 - 2,33 дол. США/м;

- прайс-лист № NTR20230601/9 тканина артикул AD 0,35 дол. США/м, тканина артикул AT 0,71 дол. США/м, тканина артикул ET 0,89 дол. США/м, тканина артикул FD 1,06 дол. США/м, тканина артикул WT 0,84 дол. США/м, тканина артикул AT-32507 0,66 дол. США/м, що на думку колегії суддів є достатнім для з`ясування ціни товару.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17, від 02 червня 2022 року у справі № 460/2674/20.

Посилання в оскаржуваному рішенні на відсутність у розпорядженні митного органу інформації щодо угод на ідентичні та подібні товари, колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ст. 53 МК України, якою визначено вичерпний перелік документів, які має подавати декларант для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки жодним пунктом вказаної норми не передбачено подання такого виду документу.

З приводу доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, щодо ненадання позивачем перекладу та нездійснення верифікації декларації країни відправлення, відповідно до вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 №11/210.16/11-еп та ст. 254 МК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Згідно з листом Державної митної служби України від 08.10.2010 р. N 11/2-10.16/11627-ЕП, адресованим Начальникам регіональних митниць (крім Регіональної інформаційної митниці), Начальникам митниць, з метою вирішення питання практичної реалізації Угоди про інформаційне забезпечення між Держмитслужбою та Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати, 02.08.2010 підписано протокол, яким передбачено, зокрема, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР може використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації такої декларації та її перекладу на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати.

Отже, з аналізу вказаних норм слідує, що вимагати переклад українською мовою документів, наданих декларантом разом з митною декларацією, зокрема експортної митної декларації, митний орган може лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Разом з цим, відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не наведено обставин в обґрунтування необхідності надання як самої експортної декларації, так і її перекладу, пов`язаних з перевіркою або підтвердженням відомостей, зазначених у митній декларації. Так само не зазначено обґрунтування необхідності здійснення декларантом верифікації декларації країни відправлення, враховуючи, що в силу положень вказаного листа Державної митної служби України, на який посилається сам відповідач, верифікована експортна митна декларація використовується митними органами виключно, як додаткова довідкова інформація.

Також підлягають відхиленню посилання відповідача на те, що надані декларантом звіти про оцінку майна № Б-12/09/23/05 від 12.09.2023, Б-15/09/23/05 від 15.09.2023, № Б-18/09/23/05 від 18.09.2023 не можуть бути належним доказом підтвердження ціни товару, з огляду на відсутність в них посилання на країну, у якій було визначення ринкової вартості майна, а також відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, оскільки, дослідивши вказаний документ, колегією суддів встановлено, що його метою встановлено визначення ринкової вартості майна, що ввозиться на територію України, а суб`єктом оціночної діяльності є Товарна Біржа УРТБ, з чого зрозуміло, що визначення ринкової вартості майна відбувалося саме в Україні.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, встановлюється не у звітах про оцінку майна, а безпосередньо в інвойсах № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, № NVTRL230711/2 від 11.07.2023 та № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023, а відтак доводи контролюючого органу в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що при поданні до митного органу митних декларацій від 13.09.2023 № 23UA87U4, від 15.09.2023 № 23UA69U8 та від 18.09.2023 № 23UA08U6 декларантом заявлено митну вартість товару згідно з ціною поставки, зазначеній в долучених інвойсах № NVTRL230711/1-1 від 11.07.2023, № NVTRL230712/1 від 12.07.2023, № NVTRL230711/2 від 11.07.2023 та № NVTRL230711/1-2 від 11.07.2023, пакувальних листах № б/н від 11.07.2023, № б/н від 12.07.203, № б/н від 11.07.2023, № б/н від 11.07.2023 та відповідно до вказаних у прайс-листі виробника цін. Всі перелічені документи не містять жодних розбіжностей щодо ціни товару, а тому не можуть викликати сумнів у правильності визначення митної вартості товару за основним методом.

Інших розбіжностей у поданих позивачем до митного оформлення документах не було наведено в спірному рішенні і не було покладено в його основу суб`єктом владних повноважень. Водночас, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушення принципу поділу влади. Звідси висновується, що адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, ухвалене, в даному випадку, за результатами митних заходів і процедур, виключно на предмет його відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України.

На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на наявність розбіжностей в документах.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних обґрунтувань щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Таким чином, під час апеляційного перегляду справи Харківською митницею не доведено, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, а подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, не містили обов`язкових відомостей, необхідних для правильного визначення митної вартості товару.

З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідачем відкориговано митну вартість за другорядним методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на підставі наявної в митного органу інформації, яка міститься в митних деклараціях МД № UA902080/2023/802408 від 11.09.2023 та № UA500080/2023/7829 від 11.09.2023.

Згідно з частинами 1-4 статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Колегія суддів звертає увагу, що застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), відповідач використовував митну декларацію, при цьому, як зазначалось вище, обмежився лише посиланням на її номер та дату, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань.

Крім того, у рішеннях про коригування митної вартості митним органом наведено розрахунок митної вартості, який складає 3,96 дол.США/кг товару.

Дослідивши надані відповідачем до матеріалів справи вказані митні декларації UA902080/2023/802408 від 11.09.2023 (далі декларація № 1) та №. UA500080/2023/7829 від 11.09.2023 (далі декларація № 2), колегією суддів встановлено, що ціна товару сформована за відмінних складових, а саме, інший вид товару, інша фірма-виробник та кількість товару.

Так, зокрема у деклараціях, наданих позивачем, зазначено товар трикотажне полотно поперечно в`язане, виготовлено з синтетичних волокон 100% поліестер, пофарбовано в різні кольори поставлявся у кількості 10070,4 кг, 18015 кг та 18015 кг, в той час, як у порівнюваних МД обсяг поставки складав 12900 кг та 3505 кг, при цьому товар у Декларації № 1 являє собою полотно трикотажне, поперечно в`язане, пофарбоване, виготовлене із синтетичних волокон (80% поліестеру, 20% нейлону), а у Декларації № 2 частини взуття, підошви та каблуки з пластмаси, тобто види товару та їх кількість є суттєво відмінними, що могло мати істотний вплив на визначення ціни за одиницю товару. Наведене дає підстави для висновку про не подібність (не аналогічність) товару та умов поставки, поставленого позивачу у межах спірної митної операції. Не наведено митним органом і додаткових пояснень щодо порівняння характеристик оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, що в свою чергу свідчить про невмотивованість визначення митним органом митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000517/2 від 14.09.2023, № UA807000/2023/000519/2 від 15.09.2023 та № UA807000/2023/000488/2 від 18.09.2023, винесені відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Водночас, твердження відповідача, про обрання позивачем неналежного способу захисту у виді скасування карток відмови у митному оформленні товарів, випущених у вільний обіг № UA807000/2023/000523 від 14.09.2023, № UA807000/2023/000526 від 15.09.2023 та № UA807000/2023/000528 від 18.09.2023, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в цих картках наведено вимоги, виконання яких забезпечує митне оформлення, - подання нових МД з урахуванням відомостей, наведених у рішенні про коригування.

Тобто, подання нових митних декларацій не було для декларанта повністю добровільним.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист права здійснити митне оформлення за митною вартістю, визначеною ним самостійно, а також інтересом, який полягає у одержанні правових підстав для повернення митних платежів, сплачених у зв`язку з прийняттям відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Таким чином, у випадку, коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у ст. 301 МК України, ст. 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України. Відтак, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав належний спосіб захисту.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12.04.2018 по справі № 820/2014/17.

З огляду на вказане, картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807000/2023/000523 від 14.09.2023, № UA807000/2023/000526 від 15.09.2023 та № UA807000/2023/000528 від 18.09.2023, які винесені відповідачем у зв`язку з прийняттям спірних рішень про коригування митної вартості, які визнані судом протиправними, підлягають скасуванню.

З приводу позовних вимог в частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями частин 3 та 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).

З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа № 640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

На підтвердження понесених у суді першої інстанції витрат на правову допомогу позивачем надано до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги від 05.10.2023, укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Бідної Оксани Іванівни» (том 1, а.с.37-39), додаткових угод № 1 та № 2 від 05.10.2023 (том 1 а.с. 40-41), ордер серії АХ №1152409 від 09.10.2023 (том 1, а.с. 36), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 1709 (том 1 а.с. 35), платіжної інструкції № 693 від 19.10.2023 на суму 60000 грн (том 2 а.с. 65).

Пунктом 1.1 вказаного договору від 05.10.2023 передбачено, що бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу. Обсяг правової допомоги визначається у додаткових угодах до даного договору (п. 1.2).

Сторони узгодили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами у додатковій угоді в фіксованому розмірі (п. 3.1).

Додатковою угодою № 1 від 05.10.2023 сторони дійшли згоди, що за даним договором бюро приймає на себе зобов`язання про надання правової допомоги клієнту щодо визнання протиправними та скасування:

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000517/2 від 14.09.2023 та картку відмови № UA807200/2023/000523 від 14.09.2023;

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000519/2 від 15.09.2023 та картку відмови № UA807200/2023/000526 від 15.09.2023;

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2023/000488/2 від 18.09.2023 та картку відмови № UA807200/2023/000528 від 18.09.2023, винесених Харківською митницею, на суму надмірно нарахованих митних платежів через коригування у розмірі 1266261,92 грн.

Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 05.10.2023 розмір гонорару бюро за надання правової допомоги за цим договором складає фіксовану суму 60000 грн. Клієнт сплачує гонорар у повному обсязі до кінця жовтня 2023 року.

Отримання адвокатським бюро оплати на виконання вищевказаних умов підтверджується платіжною інструкцією № 693 від 19.10.2023 на суму 60000 грн.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 по справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зі змісту норм ч.ч. 4-6 ст.134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Так, в поданому до суду першої інстанції відзиві на позов, відповідач виклав заперечення щодо заявленої до відшкодування ТОВ «НОВАСФЕРА» суми судових витрат, в яких вказав, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Водночас, представником позивача не було надано документів, що підтверджують фактичне надання послуг (зокрема, актів наданих послуг, тощо), які повинні мати детальний опис робіт, виконаних адвокатом, а також розрахунку погодинної вартості таких послуг. Крім того, зауважив, що надана разом з позовом платіжна інструкція № 693 від 19.10.2023 всупереч вимог п. 37 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ № 163 від 29.07.2022, не містить такого обов`язкового реквізиту, як підпис платника, а відтак вказаний документ не може підтверджувати оплату послуг адвоката. Також вважав, що вартість представництва інтересів позивача в суді першої інстанції у розмірі 60000 грн є явно необґрунтованою, та такою, що не відповідає принципу співрозмірності, з огляду на конкретні обставини даної справи та однотипність позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зауважує, що зі змісту апеляційної скарги не вбачається будь-яких заперечень щодо стягнутої судом першої інстанції з відповідача суми судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Зменшуючи розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу з 60000,00 грн до 5000,00 грн, суд першої інстанції виходив з принципу співмірності та зауважив, що дана адміністративна справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін за наявними матеріалами справи, відноситься до справ незначної складності та Верховним Судом висловлена стала позиція щодо спірних правовідносин.

При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача складені наступні документи: позовна заява, заява про стягнення додаткових витрат та відповідь на відзив.

Надаючи оцінку стягнутій судом першої інстанції сумі судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів, дійшла висновку, що складена адвокатом відповідь на відзив здебільшого дублює доводи, викладені в адміністративному позові, має посилання лише на доказову базу, викладену у позові, складається із викладу обставин справи та повторює висновки наведені у позові, що не вимагало великого обсягу аналітичної й технічної роботи, а також витраченого часу, з огляду на що розмір правової допомоги в цій частині підлягає зменшенню.

При цьому, суд апеляційної інстанції надаючи оцінку складеній адвокатом позовній заяві, враховує обсяг вказаного документа (65 сторінок) та його фактичне значення для справи, наявність власних висновків адвоката та велику кількість посилань на актуальну судову практику по спірних питаннях.

Колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції були досліджені наявні в матеріалах справи докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу та застосовано принцип співмірності щодо заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, з огляду на ступінь складності даної справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, прийняття судом першої інстанції рішення про задоволення позову та з огляду на незначну суму судових витрат на правничу допомогу, визначену судом 5000,00 грн, колегія суддів не вбачає підстав для її зменшення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі № 520/29560/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова О.А. Спаскін