Справа № 420/31374/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової академії (м. Одеса) Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах,

встановив:

Військова академія (м. Одеса) Міністерства оборони України (далі - позивач), в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 14443,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2017 позивача виключено із списків особового складу Військової академії, знято зі всіх видів забезпечення.

На виконання пункту 3 Порядку №964, Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16.07.2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.

Згідно з пунктом 3 наказу № 419/831/240/605/537/219/534, відшкодовані за утримання курсантів у вищих навчальних закладах кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження вищого навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

Відповідно до довідки-розрахунку, складеної Військовою академією (м. Одеса), загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Військовій академії (м. Одеса), становить 14 443,44 грн. Позивач з довідкою-розрахунком був ознайомлений та зобов`язався сплатити суму заборгованості на рахунок Військової академії (м. Одеса).

06.10.2023 позивачу направлено вимогу-пропозицію про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі за вих. №26/1/89. У відповідності до вимоги-пропозиції відповідачеві було запропоновано протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги, сплатити суму заборгованості на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 14 443,44 грн.

Разом з тим, після отримання вимоги-пропозиції, добровільного переказу коштів на розрахунковий рахунок позивача в рахунок існуючої заборгованості відповідач не здійснив, з письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку сплати вказаної суми до позивача не звертався, тому Військова академія (м. Одеса) звернулася до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав.

У зв`язку із зверненням до суду з адміністративним позовом, який не відповідає вимогам процесуального законодавства, ухвалою суду від 17.11.2023 вказаний позов було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Позивач ухвалу суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 01.12.2023 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.12.2023 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що 20.10.2017 відповідачу надано довідку-розрахунок про обов`язок сплати за надані послуги у закладі освіти на виконання пункту 3 Порядку № 964, Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони, Службою безпеки України видано спільний наказ «Про затвердження Порядку розрахунку витрат пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах».

Позивач звернувся до суду з позовом 14.11.2023. Відповідно наказу та довідки-розрахунку відповідач ознайомився із розрахунком 20.10.2017 та зобов`язався добровільно відшкодувати витрати на утримання в академії про, що свідчить підпис відповідача в довідці-розрахунок.

Відлік строку звернення до суду із даними вимогами розпочався саме після видання наказу від 20.10.2017 № 62-РС та сплинув через місяць після указаної дати. Позов до Одеського окружного адміністративного суду було подано позивачем по спливу 6 років.

Формування вимоги-пропозиції від 06.10.2023 позивачем, тобто через шість років після відрахування відповідача та невиконання останнім обов`язку добровільного відшкодування витрат на навчання, взятого ним шляхом підписання довідки-розрахунку від 20.10.2017, не утворює підстави для перебігу строку на звернення до суду із даними вимогами. Інший підхід би свідчив про абсолютну руйнацію принципу правової визначеності, що суперечить засадам адміністративного судочинства.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

14.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву аналогічного змісту із відзивом від 12.12.2023.

19.12.2023 до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем не було визначено строків відшкодування заборгованості, (графіку погашення, дати до якої останній повинен сплатити всю суму боргу за навчання), тому у суб`єкта владних повноважень (Військової академії (м. Одеса)) право звернення до суду із цим позовом про стягнення грошових коштів могло були реалізоване лише після закінчення десятиденного строку (що вказаний у направленому листі відповідачу) для добровільного відшкодування витрат на навчання відповідача.

Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення суб`єкта владних повноважень до суду (справа № 400/4281/20).

З метою вирішення питання щодо добровільного відшкодування відповідачем грошових коштів, Військовою академією (м. Одеса) на адресу відповідача було направлено вимогу-пропозицію про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі.

Разом з тим, добровільного переказу коштів на розрахунковий рахунок позивача в рахунок існуючої заборгованості відповідач не здійснив, з письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку сплати вказаної суми до позивача не звертався, на контактний номер телефону не звертався.

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом протягом місяця після фактичної відмови відповідача від погашення існуючої заборгованості, тобто у визначений процесуальним законодавством строк.

Просить позов задовольнити.

25.12.2023 до суду надійшло заперечення. Відповідач зазначає, що механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з, зокрема, грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням.

У пункті 4 Порядку №964 встановлено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно з частиною 7 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Відповідно до абзаців другого та третього частини 17 статті 44 Закону України «Про вищу освіту» державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 №975 (далі - Порядок та Умови № 975) з наступними змінами та доповненнями.

Відповідач є учасником бойових дій та на момент зарахування відповідача до списків особового складу він вже мав статус учасника бойових дій, і на нього поширювались гарантії, передбачені частиною сьомою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною сімнадцятою статті 44 Закону України «Про вищу освіту».

Без з`ясування складових державної цільової підтримки, порядку її надання та складових витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Військовій академії (м. Одеса) не можливо стягнути з відповідача витрати, пов`язаній утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 14433,43 грн.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 11.08.2017 між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Відповідно до укладеного контракту курсант ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання) для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Відповідно до наказу начальника Військової академії (по особовому складу) від 11.08.2017 № 48-РС ОСОБА_1 , який наказом начальника Військової академії від 20.07.2017 № 351 «Про зарахування курсантів на навчання до Військової академії у 2017 році» та наказом начальника Військової академії від 11.08.2017 № 406 «Про внесення змін до наказу начальника академії від 20.07.2017 № 351» зарахований з 11.08.2017 на перший курс навчання Військової академії (м. Одеса), з яким 11.08.2017 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу на строк присвоєння первинного військового звання лейтенант, з 11.08.2017 призначено на посаду «курсант».

Відповідно до наказу начальника Військової академії (по особовому складу) від 20.10.2017 № 62-РС солдата ОСОБА_1 курсанта першого навчального курсу факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення відраховано з числа курсантів першого курсу навчання 274 навчальної групи факультету підготовки військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м. Одеси) спеціальності підготовки «Військове управління (за видами Збройних Сил) спеціалізацією спеціальності підготовки «Управління діями підрозділів спеціального призначення», через небажання продовжувати навчання.

Відповідно до наказу начальника Військової академії (по стройовій частині) від 20.10.2017 № 226 ОСОБА_1 з 20.10.2017 виключено із списків особового складу академії, знято зі всіх видів забезпечення та направлено в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.

20.10.2017 Військовою академією (м. Одеса) складено довідку-розрахунок № 1/55/1014, відповідно до якої розмір фактичних витрат складає 14433,44 грн, серед яких: грошове забезпечення 10142,72 грн, продовольче забезпечення 3828,48 грн, речове забезпечення 0,00 грн, медичне забезпечення 0,00 грн, спожиті комунальні послуги та енергоносії 462,24 грн, оплата транспортних послуг 0,00 грн.

Відповідач з вказаною довідкою-розрахунком був ознайомлений.

06.10.2023 позивачем складено та направлено за допомогою засобів поштового зв`язку на адресу проживання відповідача вимогу-пропозицію про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі із пропозицією протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги сплатити суму заборгованості на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 14433,44 грн, за відсутності можливості єдино разової сплати зазначеної суми, протягом 10 днів з отримання даної вимоги, звернутися до Військової академії (м. Одеса) з письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку сплати вказаної суми, повідомивши розмір можливих щомісячних платежів.

Станом на день звернення позивача до суду із даним позовом, відповідачем у добровільному порядку відшкодування не здійснено, тому Війська академія (м. Одеса) звернулася до суду з позовною заявою про стягнення суми витрат в судовому порядку.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 1934-XII фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Частиною десятою статті 25 Закону № 2232-XII передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).

Пунктом 3 Порядку № 964 обумовлено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з:

грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;

перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку;

оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 964 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 року за № 863/14130 (далі - Порядок № 863/14130) передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з пунктом 2.1.1 Порядку № 863/14130 витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.

Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців.

Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до пунктів 2.1.2, 2.1.4, 2.1.6 Порядку № 863/14130 витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у разі укладення контракту про проходження військової служби (навчання) у вищому військовому навчальному закладі Міністерства оборони України між вищим військовим навчальним закладом, Міністерством оборони України та курсантом на час проходження ним навчання на сторін покладаються відповідні обов`язки, передбачені чинним законодавством України та контрактом.

При цьому у разі укладення контракту про здобуття освіти у вищому військовому навчальному закладі на курсанта покладаються відповідні обов`язки відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону № 1934-XII.

Так, з аналізу частини десятої статті 25 Закону № 1934-XII висновується, що дія цієї норми розповсюджується на дві категорії осіб, тобто, на курсантів, які достроково розривають контракт та на осіб офіцерського складу, які звільняються протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу. При цьому обов`язок щодо відшкодування витрат за навчання саме у курсантів в разі дострокового розірвання контракту не залежить від пункту за яким особу звільнено з військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відраховано з числа курсантів у зв`язку із розірванням контракту через небажання продовжувати навчання та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «и» (у зв`язку із систематичним невиконання умов контракту військовослужбовцем) частини 6 статті 26 Закону № 2232-XII.

За умовами укладеного між університетом і відповідачем контракту від 11.08.2017 останній зобов`язався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, зокрема, у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання.

Тобто, з власноручно підписаного відповідачем контракту 11.08.2017 він був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання.

З наведеного слідує, що відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі попередньо передбачено умовами контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України в разі дострокового розірвання, укладеного між Міністерством оборони України і відповідачем. Тобто, відповідач, підписавши вищезазначений контракт, взяв на себе дані зобов`язання щодо відшкодування витрат (коштів) державі в разі дострокового розірвання контракту та був заздалегідь проінформований щодо цього питання.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не закінчив навчання у Військовій академії (м. Одеса) та подав рапорт про виключення у зв`язку із небажання продовжувати навчання, у відповідача виник обов`язок відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у Військовій академії (м. Одеса).

Станом на день звернення позивача до суду із даним позовом, відповідачем у добровільному порядку відшкодування не здійснено.

Доводи відповідача щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими, оскільки строк звернення до суду з даним позовом обчислюється з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Саме з відмовою курсанта від добровільного відшкодування витрат на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавець пов`язує можливість звернення суб`єкта владних повноважень до суду.

Твердження відповідач про те, що він на момент зарахування до списків особового складу мав статус учасника бойових дій і на нього поширювалися гарантії, передбачені ч. 7 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ч. 17 ст. 44 Закону України «Про вищу освіту» є підставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч. 7 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» держава забезпечує учасникам бойових дій, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 цього Закону, та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Відповідно до ч. 17 ст. 44 Закону України «Про вищу освіту» держава забезпечує особам, визнаним учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та їхнім дітям, дітям, один із батьків яких загинув (пропав безвісти) у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або помер внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів, а також внаслідок захворювання, одержаного в період участі в антитерористичній операції, дітям, один із батьків яких загинув під час масових акцій громадянського протесту або помер внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час масових акцій громадянського протесту, дітям, зареєстрованим як внутрішньо переміщені особи, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах вищої освіти, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

У спірних правовідносинах відповідач помилково ототожнює поняття відшкодування витрат на утримання особи у вищому військовому навчальному закладі та оплати за навчання, оскільки кошти, які просить стягнути позивач, не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі, а відтак відповідачем безпідставно ототожнені поняття «цільова підтримка у вигляді повної оплати за навчання» та «витрати, пов`язані з утриманням особи у вищому військовому навчальному закладі».

Судом встановлено, що кошти, які просить стягнути позивач, не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі та відповідно до довідки-розрахунку від 20.10.2017 № 1/55/1014 такі витрати складаються з грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, спожитих комунальних послуг та енергоносіїв.

Пунктом 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого Постановою КМ України № 964 від 12.07.2006, зазначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач, якого звільнено з Військової академії (м. Одеса), зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України у розмірі 14443,44 грн, які ОСОБА_1 не відшкодовував у добровільному порядку, а тому позовні вимоги Військової академії (м. Одеса) є обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач належними та допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду цієї справи позивач витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не поніс, підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Військової академії (м. Одеса) Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Військової академії (м. Одеса) (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10, код ) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 14443 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок три) грн 44 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний