Справа № 420/9565/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9565/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Радчука А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд. 6, Херсон, 73036, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якій позивачка, з урахуванням уточнень від 03.04.2024 року, просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з дати припинення її виплати;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з грудня 1999 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити компенсацію втрати частини доходу з січня 2021 року за весь період невиплати пенсії у встановленому Законом розмірі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до грудня 1999р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в АРК, в АДРЕСА_2 , отримувала пенсію за віком, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку із чим виплату пенсії припинено.

У подальшому рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року по справі № 540/202/20 зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009р. шляхом поновлення її відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із компенсацією втрати частини доходів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 11.01.2024 року повідомлено, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 поновлено пенсію за віком з 07.10.2009 в розмірі, встановленому на дату припинення (грудень 1999 року - 46,00 грн.).

У протоколі перерахунку пенсії відповідача від 14.01.2022 зазначено, що страховий стаж позивачки складає 32 роки 6 місяців 19 днів, а розмір пенсії 46,00 грн. В графі «особливості» зазначено, що не підлягають МП, призначено за рішенням суду в твердому розмірі. Однак, позивач не погоджується з означеним розміром пенсії, посилаючись на те, що він є значно меншим прожиткового мінімуму. Починаючи з жовтня 2009 року, редакція статті 28 Закону № 1058 зазнавала змін, однак, розмір мінімальної пенсії встановлювався не менше прожиткового мінімуму. Натомість, розмір пенсії позивачки з 2009р. по 2024р. складає 46,00 грн. на місяць.

У зв`язку викладеним позивачка вважає, що її пенсія з 2009 року підлягає перерахунку за весь період згідно положень статті 28 Закону № 1058, чинної станом на конкретний період (кожний місяць відповідного року за період, починаючи з жовтня 2009 року). Положення частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 у редакції, чинній на відповідний період, відповідачем застосовані не були, що призвело до заниження розміру пенсії позивача та, відповідно, порушення її пенсійних прав. Таким чином, відповідач порушив права позивачки на перерахунок її пенсії з 07.10.2009 року з урахуванням частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідного року).

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії, позивачка, через представника, звернулась до суду з даним позовом.

Також у позові заявлені вимоги щодо компенсації втрати частини доходу за весь час невиплати пенсії у передбаченому законодавством розмірі.

Ухвалою суду від 23.04.2024 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

15.05.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує.

У відзиві зазначено, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №540/202/20 Головним управлінням поновлено виплату пенсії позивачці у межах покладених судом зобов`язань.

Щодо розміру поновленої пенсії відповідач зазначив, що позивачка до виїзду за кордон перебувала на обліку як отримувач пенсійних виплат в Євпаторійському міському відділі соціального захисту населення Автономної Республіки Крим з 05.05.1995 року. Отже, у Головному управлінні пенсійна справа ОСОБА_1 , що була сформована у паперовому вигляді при призначенні пенсії, відсутня. З грудня 1999 року виплату пенсії позивачці було припинено у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль. У зв`язку з відсутністю інформації щодо розміру пенсії, яку позивачка отримувала до моменту її припинення, пенсійну виплату поновлено в мінімальному розмірі, відповідно до ст.19 Закону України Про пенсійне забезпечення, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1996 № 342 Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 01.03.1996, та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 01.03.1996, на час виїзду ОСОБА_1 до Держави Ізраїль, станом на грудень 1999 року. Отже, розмір пенсії позивачки з 07.10.2009 становить 46,00 грн.

З травня 2023 року пенсійні кошти ОСОБА_1 перераховуються на поточний рахунок, відкритий в АТ ОТП БАНК. В травні 2023 року нараховано кошти у сумі 1330,19 грн. (552,00 грн. - пенсійні кошти за період з 01.06.2022 по 31.05.2023 + 778,19 грн. (компенсація втрати частини доходу)).

Таким чином, відповідач наголошує, що з червня 2023 року позивачці нараховується пенсія в розмірі 46,00 грн. та підстави для її перерахунку відсутні.

При цьому, щодо здійснення перерахунку розміру пенсії відповідач зазначив про те, що пенсія ОСОБА_1 призначалась на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення. Отже, після поновлення пенсії на виконання рішення суду, позивачка є отримувачем пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідач вказує, що виплата пенсії у розмірі не меншому за прожитковий мінімум та із застосуванням понаднормативного стажу поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за Законом № 1058. Страховий стаж позивачки становить 32 років 6 місяці 19 дні. Отже, відповідно до ст.28 Закону №1058, понаднормовий стаж - 2 роки. Проте, оскільки позивачці поновлено виплату пенсії з 07.10.2009 відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, а не за Законом №1058, то, на переконання відповідача, підстави для збільшення ОСОБА_1 на 1 відсоток розміру пенсії за 2 років понаднормового стажу, відповідно до ст. 28 Закону №1058, відсутні. Порядок, який затверджено Постановою №124, також не передбачає проведення перерахунку пенсій, що призначені та обчислені відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення

З огляду на вищевикладене, відповідач стверджує, що вимога щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 є безпідставною, так як норми Закону №1058 на неї не розповсюджуються.

Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів, відповідач зазначив, що Головним управлінням рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі №540/202/20 виконано своєчасно, без порушення строків передбачених Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", тому підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів немає.

Разом із відзивом на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшли матеріали з електронної пенсійної справи позивача.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались.

З урахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час виникнення спірних правовідносин перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком в розмірі 46,00 грн.

Звернення позивачки до суду з даним позовом обумовлено тим, що розмір її пенсії за період з 2009 р. по 2024 р. не відповідає встановленому законодавством розміру, у т.ч. розміру мінімальної пенсії не менше прожиткового мінімуму. Отже, її пенсія з 2009 року підлягає перерахунку за весь період згідно положень статті 28 Закону № 1058, чинної станом на конкретний період.

Як встановлено судом, виникненню спірних правовідносин передували такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, яка з грудня 1999 року виїхала з України на постійне місце проживання до Ізраїлю.

До цього часу, 05.05.1995 року органами Пенсійного фонду України призначено позивачці пенсію за віком.

У 1999 році пенсійні виплати позивачці припинено, у зв`язку з її виїздом на постійне місце проживання за кордон до держави Ізраїль.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/202/20 від 13 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, вул.28 Армії, 6, м. Херсон, 73036), викладену в листі від 19.12.2019 року № 3705/03-04, щодо поновлення, перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036) провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року шляхом поновлення її відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із компенсацією втрати частини доходів. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року, задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі № 540/202/20. Встановлено спосіб і порядок виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року по справі № 540/2022/20 шляхом проведення виплат ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_2 відкритий в АТ КБ "ПриватБанк" за заявою, поданою представником за довіреністю.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року у справі №540/202/20, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії з 07.10.2009 року в розмірі, встановленому на дату припинення.

Згідно протокольного рішення №85 від 18.01.2022 року про перерахунок пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснено перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до якого з 07.10.2009 року по 01.12.2021 року розмір пенсії складає 46, 00 грн. за наявності страхового стажу 32 роки 6 місяців 19 днів (а.с. 73-76).

У графі умови призначення пенсії вказано: ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У графі особливості: не підлягають МП, призначення за рішенням суду в твердому розмірі.

Представник позивачки у грудні 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою, якою просив повідомити підстави нездійснення перерахунку розміру її пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 15).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 11.01.2024 року вих. №361-9941/М-02/8-2100/24, у відповідь на вказане звернення повідомлено, що на виконання рішень суду (у справі №540/202/20) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області ОСОБА_1 поновлено пенсію за віком з 07.10.2009 в розмірі, встановленому на дату припинення (грудень 1999 року - 46,00 грн.). Також здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів в сумі 778,19 грн. Зобов`язання здійснення подальших перерахунків пенсії рішення суду не містить. З травня 2023 року пенсійні кошти гр. ОСОБА_1 перераховуються на поточний рахунок, відкритий в АТ ОТП БАНК. В травні 2023 року нараховано кошти у сумі 1330,19 грн. (552,00 грн. - пенсійні кошти за період з 01.06.2022 по 31.05.2023 + 778,19 грн. (компенсація втрати частини доходу). З червня 2023 року нараховується пенсія в розмірі 46,00 грн. (а.с. 16).

Згідно наданої до суду Довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, розмір пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по 30.04.2024 року не змінювався та становить 46,00 грн. щомісячно (а.с. 95-96).

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії згідно з положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачка, через представника, звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Як встановлено судом, у травні 1995 року позивачці призначено пенсію за віком при наявності повного стажу.

Отже, на час призначення позивачці пенсії питання пенсійне забезпечення були врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості.

Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку.

З метою коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону, провадиться їх перерахунок виходячи з рівня заробітної плати відповідних категорій працівників за станом на 1 січня 1992 року.

01.01.2004 року набув чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом (далі Закон № 1058-IV).

Пунктом 15 Розділу XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 1058-IV у редакції на дату його прийняття було встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 4 Розділу XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 1058-IV у редакції на дату його прийняття також було передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

01.10.2011 року набув чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI.

Законом № 3668-VI розділ XV Закону № 1058-IV доповнено пунктом 4-1 такого змісту:

Для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI набрав чинності 01.10.2011 року, після того як позивачці призначено пенсію за віком, що не заперечується сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка має страховий стаж 32 роки 6 місяців 19 днів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про розповсюдження на неї приписів статті 28 Закону №1058-ІV з урахуванням пункту 4-1 Прикінцевих положень цього Закону.

Враховуючи викладене, суд не приймає доводи представника відповідача про неможливість застосування мінімального розміру пенсії, визначеного ст. 28 Закону №1058-ІV, через призначення позивачці пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не Закону №1058-ІV.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 27 Закону №1058-ІV, розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Суд звертає також увагу, що статтею 43 Закону №1058-ІV регламентовані питання щодо перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 43 Закону №1058-ІV, перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

За визначенням статті 1 Закону №1058-ІV, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Стаття 28 Закону №1058-ІV визначає мінімальний розмір пенсії за віком.

У редакції, чинній на дату поновлення позивачці пенсії, частиною 1 статті 28 Закону №1058-ІV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 28 Закону №1058-ІV, з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, наведеними нормами встановлено право на отримання особою мінімальної пенсії за віком за умови виконання двох умов - досягнення пенсійного віку та наявність необхідного страхового стажу.

Суд констатує наявність у позивачки цих умов та виникнення права на отримання мінімальної пенсії за віком.

Згідно протокольного рішення №85 від 18.01.2022 року про перерахунок пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснено перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до якого з 07.10.2009 року по 01.12.2021 року розмір пенсії складає 46, 00 грн. за наявності страхового стажу 32 роки 6 місяців 19 днів (а.с. 73-76).

У графі особливості: не підлягають МП, призначення за рішенням суду в твердому розмірі.

При цьому, у графі умови призначення пенсії вказано: ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, відповідач не дотримався вказаних вище норм Закону №1058-ІV при перерахунку пенсії позивачки після поновлення її виплати, не застосувавши мінімальний розмір пенсії, відповідно до ст. 28 Закону №1058-ІV, а призначивши її в твердому розмірі 46,00 грн. за наявності страхового стажу 32 роки 6 місяців 19 днів.

При цього, щодо внесення в графу «Особливості» позначку «не підлягають МП, призначення за рішенням суду в твердому розмірі», що має наслідком не включення позивача в коло осіб, стосовно яких проводяться масові перерахунки пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 42 Закону №1058-IV, яка регулює питання індексації та перерахунку пенсій, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Із наведеного правового регулювання слідує, що з дня поновлення виплати пенсії позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону №1058-IV та будь-яких обмежень прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.

Крім того, перерахунок пенсій здійснюється автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, при поновленні позивачці пенсії відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм.», що призвело до порушення її прав на належний розрахунок пенсії, оскільки Закон України №1058 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.

Крім того, Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків, а тому посилання відповідача на відсутність у рішенні суду щодо зобов`язання проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачу є безпідставними.

Відтак, суд констатує, що відповідачем допущені протиправні дії щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, що призвело до порушення її права на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону № 1058-ІV.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/202/20 від 13 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року шляхом поновлення її відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із компенсацією втрати частини доходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивач отримав право на поновлення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відтак відповідач зобов`язаний це право реалізовувати шляхом проведення послідуючих перерахунків, незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду.

За таких обставин, враховуючи, що при поновленні позивачці пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.», що призвело до порушення її права на належний розрахунок пенсії, відповідно до ст. 28 Закону № 1058-ІV, та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів ст. 42 Закону № 1058-ІV, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо поновлення та виплати ОСОБА_1 пенсії починаючи з 07.10.2009 року в твердому розмірі довічно, без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків відповідно до ст. 28 та ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент фактичної виплати.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, з урахуванням наявного понаднормового стажу, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині дати здійснення перерахунку, оскільки рішенням суду у справі №540/202/20 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року, а не з грудня 1999 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести виплату поновленої пенсії позивачу з 07.10.2009 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, судом встановлено наступне.

Частиною другою статті 46 Закону №1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частиною першою-другою статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.

Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону 1058-IV.

Таким чином, у вказаній частині позов підлягає задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача провести виплату поновленої пенсії позивачу з 07.10.2009 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 23.04.2024 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору.

Отже, підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні, інших витрат не заявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-78, 90, 132-133, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд. 6, Херсон, 73036, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо поновлення та виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 07.10.2009 року в твердому розмірі довічно, без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків з дотриманням вимог статей 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV в редакції на момент фактичної виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до вимог статей 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, виходячи з наявного понаднормового стажу, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу з січня 2021 року за весь період невиплати з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до вимог статей 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, виходячи з наявного понаднормового стажу, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук