Справа № 200/3100/24
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року Справа№200/3100/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі ВЧ0998, відповідач), про:

- зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати грошового забезпечення за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в повному обсязі відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та додаткової винагороди відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 та постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168 зі змінами та доповненнями у розмірі 194 888 грн. 12 коп., з загальними інфляційними втратами в розмірі 15864,69 грн, з загальними штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 11799,52 грн., загальну сума боргу з урахуванням інфляційних витрат та штрафних санкцій в розмірі всього 222 552 гривень 33 копійок;

- зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати одноразової виплати за часткову втрату працездатності 20%, яку позивач набув в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в розмірі 37576,00 гривень, інфляційними втратами в розмірі 1 295,83 грн, штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 715,34 грн., а всього на загальну суму 39 587 гривень 17 копійок.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з липня 2022 року по кінець вересня 2023 року позивач проходив службу в військової частині НОМЕР_1 . Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року по справі № 200/2782/23 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.03.2024 року по справі №200/6598/23 позивачу стало відомо, що військова частина НОМЕР_1 всупереч вимог постанови Кабіінету Міністрів України (далі КМУ) від 28.02.2023 року № 168 та ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та додаткової винагороди відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 зі змінами та доповненнями, не нарахувала та не сплатила позивачу в повному обсязі заборгованість зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в загальному розмірі 331 878,06 грн станом на 13.05.2024 року. Часткова сплата заборгованості зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року у розмірі 136989,94 грн була здійснена тільки 14 травня 2024 року, тобто через 1,5 роки з моменту настання зобов`язання про їх сплату. Таким чином залишок від часткової сплати боргу відповідачем 14.05.2024 року в розмірі 136989,94 грн з урахуванням інфляційного збільшення та штрафних санкцій у розмірі 3% річних становить = 194888,12 грн (331 878,06 грн 136989,94 грн). Також військова частина НОМЕР_1 з серпня 2023 року протиправно не виплатила позивачу одноразову виплату за часткову втрату працездатності 20%, яку позивач набув в результаті захворювання, пов`язаного з несенням військової служби згідно висновку МСЕК від 08.08.23. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, та такими, що порушують його право на отримання належних виплат.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року відкрито провадження у справі № 200/3100/24, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи, поновлено строк звернення до суду з даним позовом. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

03 червня 2024 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник зазначив, що грошове забезпечення та додаткова винагорода виплачені позивачу в повному обсязі, а передбачена статтею 625 ГК норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодуванню шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних і іншим правовідносинам, які регулюються спеціальним законодавством. До майнових стосунків, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони іншій стороні, а також до податкових, бюджетних стосунків цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлене законом. Щодо одноразової виплати за часткову втрату працездатності 20%, представник зазначив, що у зв`язку з тим, що в довідці МСЕК серія 12ААА №071828 від 08.08.2023 визначена ступінь втрати професійної працездатності 20%, захворювання так, пов`язано з проходженням військової служби, підстави призначення та виплати одноразової грошової допомоги відсутні. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги та додатково зазначив, що у нього є повне право на стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних, це є безумовним та регулюється Законом як обов`язкова міра відповідальності за затримку сплати належних позивачу грошових коштів. Оскільки відповідач «вільно» трактує здійсненні перерахування грошового забезпечення та додаткової винагороди, та не вказує за який конкретно період вони здійснені, не вказує їх складову частину (розмір грошового забезпечення, заробітної плати, премій, додаткової винагороди під час воєнного стану, не вказує розмір податків та утриманих платежів), позивач вважає, що відповідач примусово тільки погасив частину свого боргу перед позивачем, тому залишок від часткової сплати боргу відповідачем 14.05.2024 року в розмірі 136989,94 грн + 24466,13 грн становить станом на 06.06.2024 року = 170421,99 грн (331 878,06 грн 136989,94 грн - 24466,13 грн). Також, оскільки 08.08.2023 року довідкою МСЕК позивачу було встановлено часткову втрату працездатності з 12.05.2023 року в розмірі 20% і така втрата ТАК, пов`язана з проходженням військової служби, то розмір одноразової грошової допомоги за часткову втрату працездатності 20% становить на 2023 рік 37576 грн (20% від 70-кратного прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2023 року).

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, в період з липня 2022 року по кінець вересня 2023 року позивач проходив військову службу в військової частині НОМЕР_1 .

Згідно довідки військової частині НОМЕР_1 від 17.08.2023 року №9430, позивач в період з 31.08.2022 по 18.09.2022, з 20.09.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022, 04.11.2022 по 31.01.2023, з 06.03.2023 по 07.04.2023, з 20.04.2023 по 01.05.2023, з 15.05.2023 по 22.05.2023, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Миколаївської, Херсонської, Донецькій та Луганській областях.

Однак, з рішень Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року у справі № 200/2782/23 та від 08.03.2024 року у справі №200/6598/23 позивачу стало відомо, що військова частина НОМЕР_1 всупереч вимог постанови КМУ від 28.02.2023 року № 168 та ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та додаткової винагороди відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 зі змінами та доповненнями, не нарахувала та не сплатила позивачу в повному обсязі заборгованість зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в загальному розмірі 331 878,06 грн станом на 13.05.2024 року. Часткова сплата заборгованості зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року у розмірі 136989,94 грн була здійснена тільки 14 травня 2024 року, тобто через 1,5 роки з моменту настання зобов`язання про їх сплату. Таким чином залишок від часткової сплати боргу відповідачем 14.05.2024 року в розмірі 136989,94 грн з урахуванням інфляційного збільшення та штрафних санкцій у розмірі 3% річних становить = 194888,12 грн (331 878,06 грн 136989,94 грн).

Також, відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА №071828 від 08.08.2023 року позивачу визначена ступінь втрати професійної працездатності 20%, захворювання Так, пов`язано з проходженням військової служби.

12.08.2023 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою та усіма необхідними документами щодо виплати одноразової грошової виплати за часткову втрату працездатності 20%, яку він набув в результаті захворювання, Так, пов`язаного з несенням військової служби на підставі «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

09.12.2023 року позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в загальному розмірі 331 878,06 гривень, додавши розрахунок заборгованості, а також нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати одноразової виплати за часткову втрату працездатності 20%, яку позивач набув в результаті захворювання, пов`язаного з несенням військової служби.

Відповідей на запити позивача суду не надано.

Листом від 03.04.2024 року № 501/25/1241 Оперативне Командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ВЧ НОМЕР_2 ) повідомило позивача, що у зв`язку з тим, що в довідці МСЕК серія 12ААА №071828 від 08.0.2023 визначена ступінь втрати професійної працездатності 20%, захворювання так, пов`язано з проходженням військової служби, підстави призначення та виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Вважаючи, що відповідачем протиправно невиплачено позивачу заборгованість зі сплати грошового забезпечення за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в повному обсязі відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та додаткової винагороди відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 та постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168 зі змінами та доповненнями у розмірі 194 888 грн. 12 коп., з загальними інфляційними втратами в розмірі 15864,69 грн, з загальними штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 11799,52 грн., загальну сума боргу з урахуванням інфляційних витрат та штрафних санкцій в розмірі всього 222 552 гривень 33 копійок, та заборгованість зі сплати одноразової виплати за часткову втрату працездатності 20%, яку позивач набув в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в розмірі 37576,00 гривень, інфляційними втратами в розмірі 1 295,83 грн, штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 715,34 грн., а всього на загальну суму 39 587 гривень 17 копійок, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє по теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Відповідно до абзаців першого, третього, четвертого пункту 1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови; особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту; порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.

25 січня 2023 року Міністерством оборони України внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджені Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44, який набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 лютого 2023 року, пунктом 2 Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, Порядок доповнено новим розділом:

На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

30 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткненню на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

З матеріалів справи судом встановлено, що за жовтень 2022 року позивачу нараховано:

01.10.2022-11.10.2022 виплата додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн;

12.10.2022-31.10.2022 виплата додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн.

За листопад 2022 року:

01.11.2022-03.11.2022 виплата додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн;

04.11.2022-30.11.2022 виплата додаткової з розрахунку 100 000 грн.

За грудень 2022 року:

01.12.2022-31.12.2022 виплата додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн.

За березень 2023 року:

06.03.2023-14.03.2023 виплата додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн;

15.03.2023-31.03.2023 виплата додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн.

За квітень 2023 року:

20.04.2023-30.04.2023 виплата додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн;

01.04.2023-07.04.2023 виплата додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн.

За травень 2023 року:

15.04.2023-21.05.2023 виплата додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн.

Виплачено позивачу згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року у справі №200/2782/23, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.03.2024 року у справі №200/6598/23, та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року у справі №200/2782/23:

у грудні 2022 року виплачена додаткова винагорода за період 01.11.2022 по 30.11.2022 з розрахунку 30 000 грн в сумі 30 000,00 грн на картковий рахунок позивача з компенсацією військового збору в сумі 29550,00 грн;

у березні 2023 року виплачена додаткова винагорода за період 04.11.2022 по 30.11.2022 з розрахунку 70 000 грн на картковий рахунок позивача з компенсацією військового збору в сумі 62055,00 грн;

у квітні 2023 року виплачена додаткова винагорода за період 06.03.2023-14.03.2023 з розрахунку 100 000 грн, за період 15.03.2023-31.03.2023 з розрахунку 30 000 грн на картковий рахунок позивача з компенсацією військового збору в сумі 44801,62 грн;

у травні 2023 року була виплачена додаткова винагорода за період 20.04.2023-30.04.2023 з розрахунку 30 000 грн та 01.04.2023-07.04.2023 з розрахунку 100 000 грн на картковий рахунок позивача з компенсацією військового збору за 11 днів та з компенсацію військового збору за 7 днів в сумі 34247,85 грн;

у червні 2023 року виплачена додаткова винагорода за період 15.04.2023-21.05.2023 з розрахунку 100 000 грн з компенсацією військового збору в сумі 22 657,60 грн;

у травні 2024 року виплачена додаткова винагорода за період 01.10.2022-31.10.2022 з розрахунку 30 000 грн в сумі 30 000,00 грн та за період 01.12.2022-31.12.2022 з розрахунку 100 000 грн в сумі 100 000,00 грн. Також була виплачена щомісячна премія за вересень 2022 року в сумі 7564,08 грн та за грудень 2022 року в сумі 1512,00 грн на картковий рахунок позивача з компенсацією військового збору в сумі 136989,94 грн;

у травні 2024 року виплачена додаткова винагорода за період 01.10.2022-11.10.2022 з розрахунку 70 000 грн в сумі 24838,71 грн на картковий рахунок позивача з компенсацією військового збору в сумі 24466,13 грн.

Разом з цим, позивач вважає, що відповідачем частково сплачено заборгованість зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року у розмірі 136989,94 грн, і така виплата була здійснена тільки 14 травня 2024 року, тобто через 1,5 роки з моменту настання зобов`язання про їх сплату. Таким чином залишок від часткової сплати боргу відповідачем 14.05.2024 року в розмірі 136989,94 грн з урахуванням інфляційного збільшення та штрафних санкцій у розмірі 3% річних становить = 194888,12 грн (331 878,06 грн 136989,94 грн).

За змістом частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти (частина друга статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Стаття 625 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, знаходиться в книзі 5 ЦК України зобов`язальне право.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Грошовим зобов`язанням, за змістом статей 524, 533-535 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

За частиною другою статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання регулюється статтею 625 Цивільного кодексу України, частині друга якої передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної вище норми передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Суд вважає за необхідне вказати, що між сторонами у справі відсутні цивільно-правові відносини, відсутнє цивільно-правове порушення з боку відповідача, яке мало б складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинило збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Виплата грошових коштів виникла на підставі рішень суду, які прийняті за правилами адміністративного судочинства, оскільки спір носив публічно-правовий характер, пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби.

У відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку Цивільного кодексу України, як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не може нести відповідальність встановлену статтею 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що підстави для нарахування та сплати інфляційних втрат та 3% річних відсутні.

Тому розрахунок позивача, який здійснений з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних суд не приймає, як не обґрунтований.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати грошового забезпечення за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в повному обсязі відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та додаткової винагороди відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 та постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168 зі змінами та доповненнями у розмірі 194 888 грн. 12 коп., з загальними інфляційними втратами в розмірі 15864,69 грн, з загальними штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 11799,52 грн., загальну сума боргу з урахуванням інфляційних витрат та штрафних санкцій в розмірі всього 222 552 гривень 33 копійок, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати одноразової виплати за часткову втрату працездатності 20%, яку позивач набув в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в розмірі 37576,00 гривень, інфляційними втратами в розмірі 1 295,83 грн, штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 715,34 грн., а всього на загальну суму 39 587 гривень 17 копійок.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:

- встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п.4 ч. 2 ст. 16);

- отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби (п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві врегульовано Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;

у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 7 Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від:

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Як встановлено судом, 08.08.2023 року за результатом огляду органами МСЕК позивачу встановлено 20% втрати працездатності: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби», що підтверджується довідкою серії 12ААА № 071828.

Відповідачем відмовлено у виплаті спірної грошової допомоги, з підстави того, що в вищенаведеній довідці зазначено: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби», замість «Захворювання ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби».

Суд звертає увагу на те, що відповідно до «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 (далі Положення № 402), в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема (п.п. "б" та "д") п. 21.5 ):

"Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

"Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні

Отже, "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" та "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" є абсолютно різними причинними зв`язками захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв, які застосовуються для призначення різних видів одноразової грошової допомоги та безпосередньо впливають на її розмір.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК. (п.21.2 Положення № 402).

Позивач не надав доказів оскарження рішення МСЕК, у якому вказано формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».

За вказаних обставин невиплата позивачу одноразової грошової допомоги є правомірною.

А отже, з огляду на вищевикладене відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, позивач суду не надав, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Судове рішення складено та підписано 21 червня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко