Справа № 500/2001/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2001/24

24 червня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання чинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 29.11.2022, здійснити нарахування та перерахунок пенсії з урахуванням чинності нормативно-правових актів, зокрема підзаконних нормативно-правових актів центральних органів виконавчої влади щодо надбавок, провести виплату раніше невиплаченої пенсії у спосіб, який використовується для поточних виплат пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства. 23.10.2022 він досягнув повноліття. За результатами огляду медико-соціальною експертною комісією, який відбувся 17.02.2023, було встановлено наявність захворювання, що відповідає першій групі інвалідності, підгрупі А.

15 березня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення опікуна. Остаточне рішення у справі було прийнято 13.11.2023. Рішення набрало законної сили 14.12.2023.

Із моменту досягнення повноліття, тобто з 23.10.2022, та до 14.12.2023 ОСОБА_2 мав правовий статус особи з повною цивільною дієздатністю, хоча з об`єктивних причин (за станом здоров`я) не міг реалізувати своїх прав та не мав законного представника. Відповідно будь-які пропущені строки для реалізації прав та законних інтересів підлягають поновленню задля створення реальної можливості їх втілення через законного представника; або ж вказані права підлягають захисту в інший спосіб.

У зв`язку із смертю батька, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_2 виникло право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до положень розділу V Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами звернення до відповідача від 29.12.2023 (повторне звернення подано 15.01.2024) вищевказаний вид пенсії ОСОБА_2 було призначено. Водночас питання щодо виплат за попередній період, а саме період з моменту смерті годувальника до моменту звернення до територіального органу Пенсійного фонду України, вирішено не було.

19.02.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачем було подано звернення щодо поновлення строків, призначення та виплати пенсії за неврахований період.

У відповіді № 1900-0202-8/9499 від 23.02.2024 відповідач посилається на ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка передбачає, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Відповідач також вказує на наявність виключення щодо випадку звернення за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника, якщо останнє відбулося протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. У цьому разі пенсія призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника.

Посилаючись на вказану норму, відповідач зазначив, що звернення за призначенням пенсії відбулося після спливу 12 місяців з дня смерті годувальника.

Проте, на думку позивача, відповідач не враховує той факт, що звернення за призначенням пенсії протягом вказаного строку було неможливим для ОСОБА_2 , як особи з інвалідністю, в подальшому визнаної недієздатною, оскільки останній узагалі не міг би звернутися з будь-яким зверненням у зв`язку із психічним захворюванням, на яке він хворіє з народження та протягом вказаного періоду у нього був відсутній законний представник.

Ухвалою судді від 08.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26.04.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшли додаткові пояснення у справі, які суд в силу ст.162 КАС України приймає як відзив на позовну заяву. Так представник вказує, що до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, позивач, в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , звернувся 29.12.2023, тобто після терміну 12 місяців з дня смерті годувальника, тому, пенсію у зв`язку із втратою годувальника призначено ОСОБА_2 з дати звернення - з 29.12.2023.

Таким чином, після подання позивачем (опікуном) до органів Пенсійного фонду заяви в інтересах недієздатного ОСОБА_2 про призначення йому пенсії у зв`язку із втратою годувальника, реалізовано право ОСОБА_2 на призначення пенсії по втраті годувальника та ним набуто право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника у строки визначені статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (арк. справи 17-18).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю першої групи, підгрупа А з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААГ №239263 від 23.02.2023 (арк. справи 3 зворот).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.12.2022 батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 4 зворот).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2023 у справі №607/4844/23 визнано недієздатним ОСОБА_2 . Встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_2 . Призначено ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 .

29.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення ОСОБА_2 пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до протоколу призначення пенсії (арк. справи 9 зворот) ОСОБА_2 виплачується пенсія у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 29.12.2023.

На звернення ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в тернопільській області листом від 23.02.2024 повідомило останнього, що відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Оскільки вперше із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника звернулися 29.12.2023 (після терміну 12 місяців з дня смерті годувальника), тому пенсію у зв`язку із втратою годувальника призначено ОСОБА_2 з дати звернення (з 29.12.2023) (арк. справи 9).

Проте позивач не погоджується із такою датою призначення пенсії та вважає, що вказана пенсія повинна бути призначена 29.11.2022 (наступного дня за днем смерті годувальника), що слугувало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як зазначалося вище, батько недієздатного ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із заявою про призначення ОСОБА_2 пенсії у зв`язку із втратою годувальника опікун ОСОБА_1 звернувся 29.12.2023, тобто після 12 місяців з дня смерті годувальника.

Обґрунтовуючи право ОСОБА_2 на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника саме з 29.11.2022 (наступного дня за днем смерті годувальника) опікун ОСОБА_1 вказує на те, що звернення за призначенням пенсії протягом вказаного строку було неможливим для ОСОБА_2 , як особи з інвалідністю, в подальшому визнаної недієздатною, оскільки останній узагалі не міг би звернутися з будь-яким зверненням у зв`язку із психічним захворюванням, на яке він хворіє з народження та протягом вказаного періоду у нього був відсутній законний представник. Тому відповідне звернення відбулося після набрання законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2023 у справі №607/4844/23, яким ОСОБА_2 визнано недієздатним та призначено йому опікуна - ОСОБА_1 .

Щодо наведеного суд зазначає, що оскільки у рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2023 у справі №607/4844/23 не визначено дати з якої ОСОБА_2 визнано недієздатним, тому в силу ч.1 ст.40 Цивільного кодексу України, останній вважається недієздатним з моменту набрання законної сили вказаним рішенням - 14.12.2023.

Отже, на момент звернення 29.12.2023 опікуна ОСОБА_2 до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, у останнього були відсутні підстави для її призначення з 29.11.2022 (наступного дня за днем смерті годувальника), оскільки звернення відбулось після 12 місяців з дня смерті годувальника.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дії пенсійного органу відповідають вимогам законодавства, а тому, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Додатково слід зазначити, що згідно ч.2 ст.40 Цивільного кодексу України, якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною.

Разом з тим, як уже зазначалось, у рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2023 у справі №607/4844/23 не визначено дати з якої ОСОБА_2 визнано недієздатним.

Однак, це не позбавляє позивача права на звернення до Тернопільського міськрайонного суду який розглядав справу із відповідною заявою щодо ухвалення додаткового судового рішення про визначення дати з якої ОСОБА_2 визнається недієздатним (наприклад з дати висновку судово-психіатричної експертизи - 14.09.2023).

На вказану дату, ще не пройшло 12 місяців з дня смерті годувальника - батька недієздатного ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У разі прийняття судом відповідного рішення про визначення дати з якої ОСОБА_2 визнається недієздатним, і якщо така дата буде меншою за 12 місяців з дня смерті годувальника, лише тоді можна буде ставити питання про призначення пенсії з дня, що настає за днем смерті годувальника.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази надані учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 червня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в інтересах недієздатного ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.