Справа № 440/17449/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 р. Справа № 440/17449/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНССПЕЦТРЕЙД" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 23.02.24 року у справі № 440/17449/23

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНССПЕЦТРЕЙД"

до Київської митниці

про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Трансспецтрейд", звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської митниці, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 03.10.2023 №UA100160/2023/000007/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.10.2023 №UA100160/2023/000283.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 року у справі № 440/17449/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Трансспецтрейд" до Київської митниці про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 року у справі № 440/17449/23 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на протиправність оспорюваних рішень, оскільки для митного оформлення товару митному органу були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару. Зазначає, що рішення митниці про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки митним органом не наведено підстав, що у достатній мірі свідчили б про свідоме заниження декларантом митної вартості.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 24.05.2023 між компанією "HUBEI BAYER AUTO TECH CO., LTD" (КНР) (продавець) та ТОВ "Трансспецтрейд" (покупець) укладено контракт №37/05-23 (т. 1, а.с. 18-20), яким визначено, що продавець продав, а покупець купив товар згідно Додатку №1 до Контракту, який є невід`ємною частиною договору.

Постачання товару здійснюється на умовах EXW або FCA або FOB згідно Інкотермс 2020, про що вказується в додатку; товар поставляється в Україну.

Загальна сума Контракту становить 7200 дол. США, ціна за одиницю вказана в Додатку. Ціна за упаковку товару входить в його вартість. Умови оплати: 30% передоплата, 70% оплата після підтвердження продавцем про готовність товару до відвантаження. Усі банківські накладні витрати в країні покупця несе покупець, усі інші банківські витрати несе продавець.

Усі збори, включаючи митні збори та податки, пов`язані з укладенням і виконанням цього Контракту, що стягуються в Україні, оплачуються покупцем, а за межами України - продавцем.

У Додатку №1 від 24.05.2023 сторони погодили поставку товару: радіатор 4320-1301010 (алюмінієвий) кількістю 100 од., вартістю 7200 дол. США (т. 1, а.с. 21).

29.09.2023 до митного органу уповноваженою особою ТОВ "Трансспецтрейд" на товар "запасні частини до транспортних засобів радіатор охолодження автомобіля" надано електронну митну декларацію, що зареєстрована за №UA100160/2023/237602 (т. 1, а.с. 17). До митного оформлення декларант надав: декларацію митної вартості; пакувальний лист №б/н; проформа-інвойс XRR; інвойс XRR від 26.05.2023; коносамент KYGDAH №2300287; CMR №8679; сертифікат про походження товару; платіжну інструкцію від 17.07.2023 №27; платіжну інструкцію від 29.05.2023 №7; довідку про транспортні витрати від 26.09.2023 №406716; прайс-лист від 10.05.2023; договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 14.06.2023 №140623П між ТОВ "Трансспецтрейд" та ТОВ "Транслогістик-ЮА"; договір перевезення вантажів автотранспортом між "Транслогістик-ЮА" та ОСОБА_1 , експортну декларацію КНР (т. 1, а.с. 21-49).

За вказаною митною декларацією автоматизованою системою управління ризиками (надалі - АСУР) сформовано форми митного контролю по митній вартості за кодами: 105-2: контроль правильності визначення митної вартості товарів, 106-2: витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Вищевказане стало підставою для витребування від декларанта додаткових документів відповідно до частин другої, третьої статті 53 Митного кодексу України (надалі - МК України). Так, з метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано додаткові документи згідно з переліком, викладеним у повідомленні (за наявності), а саме: 1) транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення, навантаження оцінюваних товарів у повному обсязі, передбачені положеннями Наказу №599 та документи від безпосередніх перевізників, передбачені статтею 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність"; 2) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, завірені належним чином та банківські платіжні документи щодо оплати вартості перевезення; 4) інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару у повному обсязі; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 8) копію митної декларації країни відправлення з перекладом відповідно до статті 254 МК України (т. 1, а.с. 54-60).

На вимогу митного органу декларант листом від 02.10.2023 №б/н повідомив, що інших документів надати не має можливості та просив завершити митні процедури на підставі наданих документів.

Рішенням від 03.10.2023 №UA100160/2023/000007/2 митний орган відкоригував митну вартість товару з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України (т. 1, а.с. 61-62), визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до рівня вартості ЕМД №23UA85U0 (т. 1, а.с. 111).

Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.10.2023 №UA100160/2023/000283 (т. 1, а.с. 63), якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів від 03.10.2023 №UA100160/2023/000007/2 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100160/2023/000283, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що митний орган при прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі за текстом - МК України).

У відповідності до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

У відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

Частиною 6 статті 54 МК України передбачено, що відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Згідно зі ст.55 МК України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Правилами частин другої та третьої зазначеної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення.

Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З матеріалів справи встановлено, що у ході митного оформлення у спірних відносинах відповідачем вказано, що подані до митного контролю документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та містять розбіжності, а саме: за умовами зовнішньоекономічного договору від 24.05.2023 №37/05-23, гр. 20 МД, умовами поставки даної партії товару є FOB- Shanghai (Китай). Згідно положень Інкотермс-2020, термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення.

У відповідності до ч. 9 ст. 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (далі - Наказ №599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом можуть надаватись: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

У силу статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано довідку про транспортні витрати ТОВ "Транслогістик-ЮА" від 26.09.2023 №406716, договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 14.06.2023 №140623П між ТОВ "Трансспецтрейд" та "Транслогістик-ЮА".

Митний орган зазначив, що оцінювані товари переміщувались до порту вивантаження Gdansk (Гданськ, Польща) в контейнері №BSIU5005384 морським транспортом, при цьому місце доставки - України, м. Кременчук.

За змістом міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 26.09.2023 №8679 доставка товару здійснюється автомобільним транспортним засобом до місця доставки - м. Кременчук, місце завантаження товару визначено - м. Прушкув (Польща).

Відповідальним за обробку (зберігання/оформлення дозвільних та/або транзитних документів та ін.) вантажу у транзитній країні (Польща) визначено SLT TRANS Logistic Sp. Z.o.o. (відправник, гр. 22 CMR), однак договірних відносин та транспортних документів від даного суб`єкта господарювання до митного органу не надано. Тож за результатами аналізу логістичного маршруту митний орган встановив, що оцінювана партія товару була доставлена морським транспортом з Шанхаю (Китай) до м. Гданськ (Польща), вивезена з порту Гданська та доставлена в м. Прушкув (Польща), вивантажена з контейнеру та завантажена на транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 .

З наданих документів слідує понесення додаткових витрат на вивантаження товару в порту призначення та на доставку вантажу до м. Прушкув, тоді як вищевказані витрати не зазначені у відповідних графах декларації митної вартості та не відображені в жодному транспортному документі.

При цьому у пункті 4.1.3.1 договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 14.06.2023 №140623П зазначено: "при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п.), протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення/видання експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту".

Наданою позивачем міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) підтверджено, що оцінюваний товар навантажено на транспортний засіб 26.09.2023.

Тобто на момент митного оформлення оплата за перевезення та доставку вантажу здійснена, однак банківських платіжних документів щодо зазначених витрат до митного органу не надано.

Також пунктом 1.2 вищезгаданого договору передбачено, що під кожне перевезення клієнт надає експедитору заявку, в якій зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт розвантаження, місце доставки вантажу), заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також іншу необхідну інформацію, що стосується організації транспортно-експедиційного обслуговування. Заявка подається за два тижні до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення.

Крім того умовами договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 14.06.2023 №140623П передбачені додаткові витрати, понесені експедитором під час доставки вантажу, зокрема пунктом 4.1.3.6 передбачена плата за внутрішньопортове зберігання та використання інфраструктури порту.

Однак декларантом не надані заявка, додаткові угоди або погодження платежів, як передбачено вищезазначеним договором.

На цій підставі митний орган вважав, що під час декларування не зазначено витрати на транспортування в повному обсязі, що є порушенням приписів статі 58 МК України.

На противагу цим доводам митного органу позивач стверджував, що всі транспортні витрати зазначені у довідці від 26.09.2023 №406716, наданій ТОВ "Транслогістик-ЮА", та становлять 70183,05 грн (а.с. 47). Експедиторська винагорода зазначена у рахунку-фактурі від 26.09.2023 №4509777 та становить 1541,67 грн, у т.ч. ПДВ - 308,33 грн (а.с. 48).

Проте суд не погоджується з наведеними доводами позивача, оскільки довідка про транспортні витрати та рахунок-фактура не є первинними документами, якими підтверджуються складові таких витрат. Разом з цим, жодного документального підтвердження транспортних витрат позивач ні митному органу, ані до суду не надав.

Доводи позивача про те, що документи щодо залучення третіх осіб до перевезення вантажу у силу положень договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 14.06.2023 №140623П становлять конфіденційну інформацію, а тому не можуть бути надані на вимогу митного органу чи суду, колегія суддів не приймає, оскільки підтвердження складових числового значення митної вартості товару є обов`язком декларанта, а невиконання такого обов`язку викликає обґрунтований сумнів у достовірності заявленої ним митної вартості товарів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з доводами митного органу про непідтвердження позивачем вартості транспортних витрат.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вказана у рахунку-фактурі від 26.09.2023 №4509777 експедиторська винагорода у розмірі 1541,67 грн, у т.ч. ПДВ - 308,33 грн викликає обґрунтований сумнів у дійсній вартості таких послуг експедитора, адже товар доставлявся з порту м. Гданськ (Польща) до м. Кременчук (Україна), внаслідок чого послуги експедитора (без ПДВ) в сумі 1233,34 грн. є не обґрунтованими.

Також колегія суддів вважає, що до митного органу позивачем було надано експортну декларацію країни відправлення Китайської народної республіки без її перекладу українською мовою, що є неналежним виконанням обов`язку декларанта у розумінні статті 254 МК України.

У зв`язку з тим, що експортна декларація була надана без перекладу, митний орган не мав змоги проаналізувати даний документ, тому було запитано від декларанта її переклад українською мовою.

На вимогу митного органу позивач листом від 02.10.2023 повідомив, що інших документів надати не має можливості та просив завершити митні процедури на підставі наданих документів. Отже декларант не скористався правом та можливістю усунути розбіжності, включити усі складові митної вартості, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості та довести й підтвердити заявлену ним митну вартість товарів.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд за схожих обставин зробив наступний висновок у постанові від 17.02.2022 по справі № 520/4051/19 вказує, що суд також враховує, що однією з підстав для прийняття оскаржуваних рішень слугувала відсутність перекладу митної декларації країни відправлення в зв`язку з чим відповідач не міг встановити відправника, одержувача товару, інші важливі відомості, а тому ненадання перекладу митної декларації країни-відправлення є неналежним виконанням обов`язку декларанта. Також у постанові від 22.12.2020 у справі № 810/2463/17 Верховний Суд зазначив, що у строк, встановлений ч. 3 ст. 53, п. 2 ч. 2 ст. 255 МК України, декларантом надано додаткові документи не у повному обсязі. При цьому, надані додаткові документи не підтверджували об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки містили додаткові розбіжності. Копію митної декларації країни виробництва Китаю ідентифікувати з оцінюваним товаром немає можливості, оскільки відсутній її переклад.

В подальшому, вже в рамках перегляду прийнятого рішення про коригування митної вартості відповідно до ч. 8 ст. 55 МК України, позивач надав до митного органу переклад експортної декларації з китайської на українську мову, що підтверджується копією листа позивача від 08.11.2023, де пунктом 2 у додатках вказано переклад даної митної декларації. Разом з тим, з результатами розгляду даного документу митницею було встановлено, що копія митної декларації країни відправлення містить посилання на інший коносамент, ніж наданий до митного оформлення, та не містить інформації щодо дати випуску у вільний обіг оцінюваної партії товарів. Окрім зазначеного, у наданому перекладі місцем відправлення товару зазначено порт Яншань, а місцем доставки порт Гдиня. В той же час, відповідно до основних товарно-транспортних документів, товар завантажено на борт судна у порту Shanghai, а портом призначення визначено порт Гданськ. Тобто, в документах містяться розбіжності, що впливають на митну вартість товару, а саме, в частині складової митної вартості - транспортних витрат.

Колегія суддів вважає, що сумніви митного органу стосовно задекларованої позивачем митної вартості товару є обґрунтованими, оскільки фактично позивачем не було надано документів, які б підтверджували ціну товару, яка фактично була сплачена чи підлягала сплаті за імпортовані товари (містили неповні відомості щодо числових значень складових митної вартості товарів). Декларантом не виконано вимогу п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України стосовно надання митному органу достовірних відомостей, що повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У зв`язку із зазначеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 МК України.

За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, а саме - відсутнє одночасне співпадання таких умов як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник; наявність торговельної марки. При цьому декларантом, під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.

Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів.

За умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані.

Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями частини восьмої статті 57 та частини першої статті 55 МК України, митний орган дійшов висновку про застосування другорядного методу 2 ґ резервного відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами рівні митної вартості.

З матеріалів справи встановлено, що митну вартість скориговано на підставі митної декларації від 28.04.2023 №UA100100/2023/430485 із розрахунку 10,18 дол. США/кг.

Довід апеляційної скарги, що митну вартість скориговано за вагою товару, тоді як одиницею виміру у спірних відносинах є 100 шт радіаторів, колегія суддів не приймає, оскільки наведене не суперечить МК України.

Також колегія суддів не приймає посилання позивача на те, що митним органом безпідставно розрахована митна вартість на масу брутто товару 1510 кг, оскільки у митній декларації №23UA02U0, наданій митному органу декларантом, зазначена вага вказана в якості маси нетто товару, а маса брутто - 1650 кг (т. 1, а.с. 17). Такі самі характеристики маси товару зазначені й у відкоригованій митній декларації №23UA75U0, поданій митному органу на виконання рішення про коригування митної вартості товару (т. 1, а.с. 64).

Таким чином, колегія суддів вважає, що Київська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність свого рішення, а також довів правильності самостійного визначення митної вартості товару.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 року у справі № 440/17449/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНССПЕЦТРЕЙД" залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 року у справі № 440/17449/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Постанова складена в повному обсязі 21.06.24 р.