Справа № 200/2870/24
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року Справа№200/2870/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення

(виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправної бездіяльності щодо невизначення в період з 17.04.2021 року по 31.12.2021 року розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, зобов`язання здійснити за період з 17.04.2021 року по 31.12.2021 року перерахунок та виплату грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів, визнання протиправної бездіяльності щодо невизначення в період з 01.01.2022 року по 11.07.2022 року розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, зобов`язання здійснити за період з 01.01.2022 року по 11.07.2022 року перерахунок та виплату грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, невизначаючи розмір посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вважає, що з 17 квітня 2021 року по день звільнення відповідачем невірно встановлений розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, що привело до виплат у меншому розмірі.

Вказує на порушення у вибірковому застосуванні пункту 1 примітки додатку 1 та примітки додатку 14 до Постанови № 704 в частині округлення обчислених посадових окладів та окладів за військовим званням, зазначає, що ані в первинній редакції, ані в редакції Постанови № 103, не передбачено округлення складових грошового забезпечення, проте таке округлення передбачено вищевказаними примітками.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що у примітках додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не міститься норм права та примітки мають пояснюючий характер. Постановою № 103 до пункту 4 Постанови № 704 внесено зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводитись із 50% розміру мінімальної заробітної плати. Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2017, встановлено, що після надбання чинності цим законом мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Тому, згідно Постанови № 704, в редакції Постанови № 103, розрахунковою величиною для обчислення окладів є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018. Крім того вказує, що позивач пропустив строки звернення до суду із цим позовом.

Враховуючи наведене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_4 , є військовослужбовцем Збройних Сил України, та до 11.07.2023 року одержував грошове утримання у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.04.2021 року №159 ОСОБА_1 призначений на посаду офіцера відділення з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з 16 квітня 2021 року зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 .

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.04.2021 року №160 з 17.04.2021 року ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків шпк капітан, посадовий оклад - 4090 грн., військове звання старший лейтенант.

Наказом КВОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 02.03.2022 року №77 ОСОБА_1 присвоєне військове звання «капітан».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.07.2022 №385 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 11 липня 2022 року та вибув до нового місця служби військової частини НОМЕР_5 .

Крім того вирішено:

- виплатити щомісячну премію в розмірі 163% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахування окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 за період з 01 липня 2022 року по 11 липня 2022 року;

- виплатити додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.202 року № 196 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» пропорційно дням участі з 01 липня 2022 року по 11 липня 2022 року з розрахунку 30000 гривень за місяць;

- щорічна основна відпустка за 2021 рік не використана в обсязі 06 днів;

- щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась;

- допомогу на оздоровлення за 2022 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 не отримував;

- щорічна додаткова відпустка, передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» тривалістю 14 календарних днів за 2021 та 2022 роки служби не надавалась;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 за 2022 рік не отримував.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (частина третя статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018, та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою № 704, зокрема, затверджено:

1) тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1;

2) схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

У первинній редакції пункт 4 Постанови № 704 мав наступний зміст:

- 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. .

У первинній редакції, згідно із пунктом 10, Постанова № 704 набирає чинності з 01.01.2018.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1052 внесено зміну до пункту 10 Постанови № 704 замінивши цифри 2018 цифрами 2019.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, яка набрала чинності 24.02.2018, до Постанови № 704 внесено зміни, зокрема пунктом 3 «Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України» визначено:

- 3. У постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»:

1) пункт 4 викласти в такій редакції:

4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.;

2) у пункті 10 цифри і слова 1 січня 2019 року замінити цифрами і словами 1 березня 2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнаний протиправним та скасований пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

В мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначено:

- колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи в частині позовних вимог, а тому, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», за виключенням змін, що вносяться до пункту 2 частини третьої вказаних змін, а саме: щодо набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018, які залишити в силі.

Суд вказує, що заявлений позивачем спір стосується правильності обчислення з 17 квітня 2021 року по 31 грудня 2021 року та з 01 січня 2022 року по 11 липня 2022 року військовою частиною грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Щодо застосування пункту 4 Постанови № 704, суд зазначає наступне.

Суд вказає, що позовні вимоги у даній справі не стосуються перерахунку розміру грошового забезпечення та його складових шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на 50% мінімальної заробітної плати, а стосуються перерахунку цих складових грошового забезпечення з 17.04.2021 шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2021 року.

Тобто, фактично спір виник з приводу того, який саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2018 або станом на 01.01.2021) має бути взятий для розрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, що у свою чергу призведе або не призведе до зміни розміру грошового забезпечення військовослужбовця та правильності обчислення зазначених у позовних вимогах виплат.

Суд зазначає, що Постановою № 704 підвищене грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та закладений механізм щорічного збільшення його розміру у подальшому.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції до 24.02.2018, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

З 24.02.2018 набула чинності Постанова № 103, якою пункт 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, з 24.02.2018 змінена розрахункова величина, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 було визнано протиправним та нечинним пункт 6 Постанови № 103, яким пункт 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції.

Згідно частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, з 29.01.2020 (дати набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції від 29.01.2020) пункт 4 Постанови № 704, у редакції Постанови № 103, втратив чинність.

Суд дійшов висновку, що з вказаної дати діє первісна редакція пункту 4 Постанови № 704, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Законами України не встановлені норми, відповідно до яких не може бути застосований нормативний акт який був скасований іншим актом, який з часом припинив свою дію.

Єдине застереження містить частина перша статті 58 Конституції України. При цьому, визнання неконституційними змін до законів України, призводить до поновлення чинності попередніх редакції змінених законів, про що неодноразово зазначав Конституційній Суд України.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2017, встановлено:

- мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат;

- до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Таким чином, суд зазначає, що у розглянутих правовідносинах не є спірними та є застосовними норми пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ, отже з 17.04.2021 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з відповідними додатками до Постанови № 704.

Розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 01.01.2021, на розрахунок складових грошового забезпечення військовослужбовця у спірних правовідносинах - не впливає.

Щодо заперечень відповідача із посиланням на необхідність застосування у 2021 та 2022 році розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, станом на 01.01.2018, суд зазначає наступне.

Доводи відповідача щодо застосування у спірних правовідносинах для обчислення розміру складових грошового забезпечення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 суд вважає помилковими, оскільки вказане обчислення з 01.01.2018 було запроваджено новою редакцією пункту 4 Постанови № 704, внесеною пунктом 6 Постанови № 103, однак вказаний пункт є нечинним з 29.01.2020, отже застосування нечинної норми права у спірних правовідносинах, тобто з 29.01.2020, є помилковим.

Окремо суд звертає увагу на постанови Верховного Суду у справах № 240/11952/19, № 200/3774/20-а та інші, у яких суд касаційної інстанцій дійшов висновку, що згідно із Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

У вказаних справах предметом спору була правомірність обчислення складових грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно та до 29.01.2020, у тому числі із застосуванням розміру мінімальної заробітної плати, коли як у спірних правовідносинах предметом спору є наявність або відсутність підстав обчислення грошового забезпечення з 17.04.2021 по 11.07.2022, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 та 01.01.2022.

З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що позивач має право на обчислення з 17.04.2021 по 11.07.2022 грошового забезпечення та його складових із урахуванням пункту 4 Постанови № 704, якою встановлено, що визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, здійснюється шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 та на 01.01.2022 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків до такої постанови.

Судом встановлено, що при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням має застосовуватися механізм їх обчислення шляхом множення даних показників на відповідні тарифні коефіцієнти, що фактично здійснений та не заперечується відповідачем.

Не є спірним у цій справі застосування при визначенні окладу за військовим званням тарифного коефіцієнту 0,68 за військовим званням «старший лейтенант» та 0,72 за військовим званням «капітан» (додаток 14 до Постанови № 704).

З матеріалів справи судом не встановлено невиплату позивачеві у 2021 році матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що також підтверджено наказом від 10.07.2022 №385, у зв`язку із чим позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невизначення в період з 17.04.2021 по 11.07.2022 включно розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 та на 01.01.2022, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату донарахованих сум грошового забезпечення, сум грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки при звільненні, одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби, із урахуванням здійснених платежів.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає, що в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні», «грошові допомоги», «компенсація за невикористані дні відпустки» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, отже, заявлений спір охоплюється застосованим у частині 2 статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці».

Подібну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 815/4421/15, від 13.03.2019 у справі № 807/363/18, від 25.04.2019 у справі № 804/496/18, від 26.06.2019 у справі № 820/4748/17, від 22.05.2020 у справі № 808/3200/17.

Таким чином, доводи відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду із цим позовом суд вважає необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності бездіяльності щодо не визначення розмір посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 , в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо невизначення в період з 17.04.2021 по 31.12.2021 включно розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 та в період з 01.01.2022 по 11.07.2022 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 та зобов`язання здійснити за період 17.04.2021 по 31.12.2021 перерахунок та виплату грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів, та здійснити за період 01.01.2022 по 11.07.2022 перерахунок та виплату грошового забезпечення, в тому числі матеріальної допомоги для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправної бездіяльності щодо невизначення в період з 17.04.2021 року по 31.12.2021 року розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, зобов`язання здійснити за період з 17.04.2021 року по 31.12.2021 року перерахунок та виплату грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів, визнання протиправної бездіяльності щодо невизначення в період з 01.01.2022 року по 11.07.2022 року розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, зобов`язання здійснити за період з 01.01.2022 року по 11.07.2022 року перерахунок та виплату грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невизначення в період 17.04.2021 по 31.12.2021 включно ОСОБА_1 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невизначення в період з 01.01.2022 по 11.07.2022 включно ОСОБА_1 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити за період з 17.04.2021 по 31.12.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити за період з 01.01.2022 по 11.07.2022 перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, в тому числі матеріальної допомоги для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, із урахуванням здійснених платежів.

В задоволенні іншої частині адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко