Справа № 400/11228/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 р. № 400/11228/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаЧорноморської сільської ради, вул. Суворова, 126, с. Чорноморка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57515,
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чорноморської сільської ради (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною бездіяльність Чорноморської сільської ради щодо неприйняття рішення з питання розгляду по суті клопотання (заяви) ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_2 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :04:055:0025), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зобов`язати Чорноморську сільську раду розглянути по суті клопотання (заяву) ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_2 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :04:055:0025), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та прийняти відповідне рішення.

На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на обставину звернення до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за яким відповідач, на порушення статті 118 Земельного кодексу України, не прийняв рішення.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачу 14.09.2023 доставленням на електронну пошту, шо підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

На підставі частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов як визнання позову.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач звернувся до відповідача з клопотанням (заявою) від 02.03.2023, в якому просив надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га за за адресою: АДРЕСА_2 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :04:055:0025), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

До заяви позивач додав копію паспорту та РНОКПП заявника, копію посвідчення учасника бойових дій, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідач не прийняв жодного рішення за заявою позивача, надавши відповідь на заяву листом від 20.03.2023, в якому повідомив, що бажана позивачем земельна ділянка перебуває в приватній власності і вільні земельні ділянки відсутні.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходив з такого.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту „б частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За змістом частин першої-третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт „в частини третьої статті 116 Земельного кодексу України).

У статті 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах - не більше 0,10 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначений у статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України, у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У цій самій частині статті 118 Земельного кодексу України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин пункт 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" відносить до виключної компетенції пленарних засідань сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частини першої статті 59 вказаного Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформлюється розпорядчим індивідуальним правовим актом рішенням відповідного органу місцевого самоврядування.

Відсутність належно оформленого рішення відповідача про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у частині шостій статті 118 Земельного кодексу України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивача та прийняти рішення за результатами його розгляду.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката до суду подані:

- копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги;

- копія посвідчення адвоката;

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- копія рахунку-фактури на суму 35000 грн;

- копія акта прийому-передачі виконаних робіт до договору від 26.08.2023 № 116-08/23 про надання юридичної допомоги від 26.03.2024. В акті зазначено, що гонорар за підготовку позовної заяви та направлення її до суду становить 15000 грн, а гонорар успіху - 20000 грн, загальна вартість робіт становить 35000 грн;

- копія договору від 26.08.2023 № 116-08/23 про надання юридичної допомоги, пункт 1 якого містить посилання на предмет позову, а в пункті 6.1 узгоджена винагорода адвоката у формі гонорару та гонорару успіху, розмір якого визначається в додатку 1 до договору;

- копія додатку 1 до договору, в якому гонорар адвоката за підготовку позовної заяви та направлення її до суду узгоджений в сумі 15000, гонорар успіху - 20000 грн;

- копія детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який містить такі позиції, як "Гонорар за підготовку позовної заяви та направлення її до суду" - 15000 грн і "Гонорар успіху" - 20000 грн.

Згідно із статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їхню необхідність.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На переконання суду, гонорар успіху не є платою за надані адвокатом послуги, а є його додатковою винагородою за позитивний результат розгляду справи для позивача і тому не належить до витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

За такого вимоги про стягнення з відповідача 20000 грн гонорару успіху до задоволення не підлягають.

Положеннями процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33, 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Оцінюючи витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 15000 грн на співмірність, суд виходить з того, що справа є нескладною, практика з розгляду відповідних спорів є усталеною і напрацьованою. За даними КП „Діловодство спеціалізованого суду адвокат ОСОБА_2 з 2022 року подав до суду 22 позови в інтересах 4-х позивачів з аналогічним предметом позову до різних органів місцевого самоврядування. За такого вбачається, що підготовка позовної заяви не потребувала опрацювання адвокатом значного масиву законодавства, збору доказів, формування правової позиції у спірних правовідносинах тощо.

На переконання суду, обґрунтованим, розумним і співмірним, з урахуванням складності та значення справи для сторін є розмір витрат на правову допомогу в цій справі у 500 грн.

Суд вказує, що, зменшуючи розмір витрат на правову допомогу, не втручається у відносини адвоката з клієнтом, а визначає розмір витрат, які належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 19, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Чорноморської сільської ради (вул. Суворова, 126, с. Чорноморка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57515, ідентифікаційний код - 04377184) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Чорноморської сільської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання (заяви) ОСОБА_1 від 02.03.2023, в якому ОСОБА_1 просив надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_2 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :04:055:0025), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

3. Зобов`язати Чорноморську сільську раду розглянути по суті клопотання (заяву) ОСОБА_1 від 02.03.2023, в якому ОСОБА_1 просив надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_2 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :04:055:0025), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської сільської ради (вул. Суворова, 126, с. Чорноморка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57515, ідентифікаційний код - 04377184) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна