Справа № 420/27111/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/27111/23
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Альонішко С.І.,

за участю представників апелянта Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАЗ" Свиди К.В., Сухініна С.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАЗ" на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАЗ" до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Терра Ком» про визнання протиправним та не чинним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та нечинним рішення 29 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 11.07.2023 року №622-VIII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області»;

- за наслідками розгляду справи розподілити судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 3,84 га, на якій розташований ринок-супермаркет «Таїровський» за адресою: вул. Вільямса кут Ільфа і Петрова, Таїровська селищна рада, Овідіопольський район, Одеська область, з огляду на що товариство є платником земельного податку за земельну ділянку, яка знаходиться на території Таїровської територіальної громади. 11.07.2023 року Таїровською селищною радою Одеського району Одеської області було прийнято рішення №622-VIII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області», яким було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади, яка була розроблена товариством з обмеженою відповідальністю «Терра Ком». Позивач стверджує, що зазначена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади складена з порушенням Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 року №1147, що виражається у неправильному розрахунку складових формули визначення нормативно грошової оцінки земельних ділянок громади, що слугувало незаконному збільшенню бази оподаткування в декілька разів. Враховуючи зазначене, рішення 29 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 11.07.2023 року №622-VIII, за думкою позивача, підлягає визнанню протиправним та нечинним, з огляду на що ТОВ «Блаз» звернулось до суду за захистом власних прав та законних інтересів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та нечинним рішення 29 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 11.07.2023 року №622-VIII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області».

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року заяву представника позивача задоволено частково. Стягнуто з Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Стягнуто з Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2 684,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції та додаткове рішення і постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що на думку селищної ради, не є обґрунтованим висновок суду щодо невірно врахованої чисельності населення Таїровської територіальної громади, а саме - 21 836 осіб, замість 3981 осіб, що слугувало необґрунтованому збільшенню показника нормативу капіталізованого рентного доходу та, відповідно, розміру нормативно грошової оцінки земельної ділянки, оскільки проведення розрахунку нормативної грошової оцінки земель громади на підставі необ`єктивних та не актуальних даних 20- ти річної давнини буде мати наслідок у виді штучного заниження нормативно- грошової оцінки земель Таїровської громади та до зменшення надходжень до бюджету громади. Також, відповідач вважає хибним висновок суду, що межі оціночного району №42 (де розташована земельна ділянка, яка перебуває у товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» на праві постійного користування) визначені не у відповідності до приписів Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Апелянт вказує, що обґрунтованість вірного формування оціночного району була наведена розробником ТОВ «Терра Ком» у письмових пояснення, в яких зазначено, що межі даного оціночного району з північної сторони проходять по автодорозі С161819 /М-27/-Лиманка, з південної сторони - по вулицям (вул. Будівельників та Люстдорфський провулок), зі східної сторони межа району проходить по межі м.Одеси, а на заході межа оціночного району проходить по існуючим проїздам та межам сформованих земельних ділянок. Зазначає, що оціночний район №42 сформований із дотриманням вимог Методики, є таким, що з усіх сторін світу обмежений антропогенними та адміністративними межами (автодорога С161821, вулиці та провулки, сформовані ділянки) та має однотипні функціонально-планувальні якості території.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛАЗ" надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять додаткове рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити; стягнути з Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАЗ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70000,00 грн.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що жодних доказів невідповідності розміру гонорару фактично наданим послугам в матеріалах справи немає. Апелянт зазначає, що ВС у постанові від 28.12.2020 р. у справі № 640/18402/19 також дійшов висновку: якщо договором з адвокатом передбачено фіксовану вартість правової допомоги, то детальний опис робіт не є обов`язковим, оскільки в такому разі розмір гонорару адвоката не залежить від обсягу послуг і часу, витраченого адвокатом, а отже є визначеним. Вказує, що суд першої інстанції проігнорував не лише позицію відповідача стосовно судових витрат, чим втрутився в право суб`єкта владних повноважень на реалізацію ним своїх процесуальних прав та настання відповідних наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, але й всупереч положенням ч. 5 ст. 242 КАС України проігнорував висновки Верховного Суду, натомість пославшись на постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», яка не застосовується в адміністративному судочинстві і не враховується при виборі і застосуванні норми права до даних спірних правовідносин.

23 квітня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАЗ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, тому має бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

10 травня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» залишити без задоволення.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яке відбулось 12.06.2024 року представники Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАЗ" надали свої пояснення та не заперечували, щодо закінчення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представники Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Терра Ком» в судове засідання не з`явились.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Зважаючи на відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі, колегія прийняла рішення закінчити розгляд справи, з урахуванням наданих пояснень сторонами, у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Блаз» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за наступним кодом юридичної особи - 19368116 (т.1 а.с. 134, 135-138).

Відповідно до державного акту серії ІІ-ОД №001670, Товариству з обмеженою відповідальністю «Блаз» Таїровською селищною радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області було надано на праві постійного користування земельну ділянку площею 3,84 га в межах згідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування для розміщення об`єктів ринку, відповідно до рішення 4 сесії ХХІІ скликання Таїровської селищної ради народних депутатів №43 від 03.11.1998 року (т.1 а.с. 113-118).

Згідно витягу з державного земельного кадастру, кадастровим номером вищевказаної земельної ділянки є 01:002:4105, її місцерозташуванням є наступна адреса: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, будівлі ринку по вул. Вільямса кут Ільфа і Петрова (т.1 а.с. 119-126).

11.07.2023 року Таїровською селищною радою Одеського району Одеської області 29 сесії VIII скликання було прийнято рішення №622-VIII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області», яким було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області, яка була розроблена товариством з обмеженою відповідальністю «Терра Ком» у 2023 році (т. 1 а.с. 7, 8-112).

Процедура виконання нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, визначена Методикою нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 03.11.2021 року (далі Методика).

Згідно п.4.1. технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області зазначено, що чисельність населення населених пунктів та територіальних громад використовується відповідно до відомостей про чисельність наявного населення за даними (довідниками) Держстату станом на 1 січня року, що передує року проведення оцінки. Згідно наявного в матеріалах справи листа Головного управління статистики в Одеській області №04.1-03/118-23 від 17.05.2023 року вбачається, що орган державної статистики надає данні на підставі Всеукраїнського перепису населення 2001 року та вказує на високу вірогідність похибок у розрахунках. З урахуванням високої динаміки розвитку території громади, як агломерації великого міста (міста-мільйонника), станом на 01.01.2022 року на території Таїровської територіальної громади, враховуючи ж/м «Радужний» та ж/м «Дружний» (мікрорайони із 20-ти поверховими багатоквартирними будинками), проживає понад 70 тисяч мешканців. Разом з тим, згідно довідки Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області №541 від 08.06.2023 року, чисельність населення в адміністративному центрі громади - смт Таїрове становить 21 836 осіб.

Норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі згідно з додатком 1 до Методики, враховуючи чисельність населення в адміністративному центрі громади - смт Таїрове у кількості 21 836 осіб, був визначений у оспорюваній технічній документації у розмірі 196 грн. за кв. м (у розрахунку нормативу чисельності населення від 20 до 50 тис. осіб) (т.1 а.с. 170-171).

Втім сторона позивача зазначає, що норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі мав бути сформований на основі відомостей про чисельність наявного населення за даними Держстату станом на 1 січня року, яка станом на 01.01.2022 року складала 3 981 осіб, що відповідало нормативу у розмірі 87 грн. за кв. м (у розрахунку нормативу чисельності населення від 1 до 5 тис. осіб).

Крім того, згідно п. 4.6. технічної документації зазначено, що коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), для земель житлової та громадської забудови, земель рекреаційного призначення, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а також для земельних ділянок, які не віднесені до категорії земель за основним цільовим призначенням, диференціюється за оціночними районами.

Згідно оспорюваної технічної документації, земельна ділянка, яка перебуває на праві постійного користування у товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз», розташована у 42 оціночному районі, який на півночі обмежений автодорогою С-161819. Представлений в основному землями громадської забудови. Забезпечений мережами електро-, водо-, газопостачання та водовідведення (т.1 а.с.177).

Бальною оцінкою економічної цінності оціночних районів за критеріями визначено, що в оціночного району №42 коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), складає 1,013. З урахуванням бальних оцінок всіх оціночних районів Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області, середній бал оцінок по населеному пункту визначений у розмірі 3,536.

Разом з тим сторона позивача зазначає, що оціночний район №42 графічно визначений неправильно, оскільки він лише з двох боків обмежений антропогенними та адміністративними межами та рубежами, а саме: автодорогою та межами Таїровської територіальної громади. З інших боків оціночний район не замкнений жодними природними, антропогенними, адміністративними чи іншими межами чи рубежами.

Також позивач зазначає, що розрахунок коефіцієнта, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки, у розмірі 1,013 є завищеним, оскільки відношення суми бальних оцінок оціночного району №42 до середньої суми бальних оцінок оціночних районів територіальної громади дорівнює 1,01244344 (3,58/3,536), яке при округленні мало дорівнювати 1,012, а не 0,013.

Позивач посилається на те, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області, яка була розроблена товариством з обмеженою відповідальністю «Терра Ком», не могла бути прийнята Таїровською селищною радою, оскільки зазначена технічна документація розроблена з порушенням Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що, у свою чергу, призвело до штучного збільшення нормативно грошової оцінки територіальної громади, яка є базою оподаткування земельного податку.

Не погоджуючись із вищевказаною технічною документацією з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади та вважаючи її такою, що складена із порушенням вимог Методики, а рішення 29 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 11.07.2023 року №622-VIII, яким було затверджено таку технічну документацію, протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про оскарження зазначеного рішення в адміністративній справі №420/27111/23.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки технічна документація з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської складена всупереч приписам Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 03.11.2021 року, оскаржуване рішення 29 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 11.07.2023 року №622-VIII, яким затверджено технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земель, підлягає визнанню протиправним та нечинним, а позовні вимоги ТОВ «Блаз» - задоволенню.

Приймаючи додаткове рішення про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз», а також додані до справи докази понесення позивачем судових витрат, їх співмірність із складністю справи, обсягом наданих до суду та досліджених матеріалів, а також обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), прийняття ним участі в судових засіданнях в Одеському окружному адміністративному суді, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання представника позивача в частині стягнення судових витрат на правову допомогу та стягнення з Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Вважав, що в іншій частині клопотання представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Також, суд першої інстанції вважав необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2 684,00 грн. з Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель, врегулювані Законом України «Про оцінку земель» №1378-IV від 31.12.2023 року (далі Закон України №1378-IV).

Згідно ст.1 Закону України №1378-IV земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами (ст.1 Закону України №1378-IV).

Відповідно до ст.3 Закону України №1378-IV об`єктами оцінки земель є: територія адміністративно-територіальних одиниць або їх частин, території оціночних районів та зон, земельні ділянки чи їх частини або сукупність земельних ділянок і прав на них, у тому числі на земельні частки (паї), у межах території України.

За ст.5 Закону України №1378-IV залежно від мети та методів проведення оцінка земель поділяється на такі види:

бонітування ґрунтів;

грошова оцінка земельних ділянок.

Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст.7 Закону України №1378-IV розробниками технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок є особи, які згідно із Законом України "Про землеустрій" мають право на здійснення діяльності у сфері землеустрою. Відповідність технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок положенням нормативно-технічних документів, норм і правил засвідчується сертифікованим інженером-землевпорядником:

у паперовій формі - підписом та особистою печаткою;

в електронній формі - накладанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (ст. 13 Закону України №1378-IV).

Згідно ст.18 Закону України №1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років;

розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

За результатами бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт (ст.20 Закону України №1378-IV).

Згідно ст. 23 Закону України №1378-IV технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.

Підставою для відмови у затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки земельних ділянок може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів або розташування земель чи земельних ділянок на території іншої територіальної громади. Рішення про відмову в затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки земельних ділянок має містити посилання на конкретні норми законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів, яким суперечить відповідна технічна документація.

Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Крім того, згідно пп. 269.1.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України (далі ПК України) платниками плати за землю є, зокрема, землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.

Відповідно до пп. 270.1.1.3 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є, зокрема, земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування.

За пп. 271.1.1 та 271.1.2 п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

База оподаткування по земельних частках (паях) визначається згідно із даними земельних ділянок, на які фізичні особи мають право як власники земельних часток (паїв), з урахуванням підпунктів 271.1.1 та 271.1.2 цього пункту.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п. 271.2 ст.271 ПК України).

Згідно ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форм власності).

Аналізуючи вищезазначене колегія суддів приходить до висновків, що для визначення розміру земельного податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання, необхідна або нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, або площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено. У випадку невірного складення нормативно грошової оцінки земельної ділянки земельний податок для відповідних платників податку буде визначений неправильно.

Методологічні засади проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка застосовується у випадках, визначених Законом України Про оцінку земель, закріплені у Методиці нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 03.11.2021 року (далі Методика).

Об`єктом нормативної грошової оцінки є земельні ділянки усіх категорій та форм власності в межах території територіальної громади (або її частини) (п.1 Методики).

Відповідно до п.3 Методики нормативна грошова оцінка земельної ділянки (Цн) визначається за такою формулою:

Цн = Пд х Нрд х Км1 х Км2 х Км3 х Км4 х Кцп х Кмц х Кні, де:

Пд - площа земельної ділянки, квадратних метрів;

Нрд - норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі згідно з додатком 1;

Км1 - коефіцієнт, який враховує розташування території територіальної громади в межах зони впливу великих міст;

Км2 - коефіцієнт, який враховує курортно-рекреаційне значення населених пунктів;

Км3 - коефіцієнт, який враховує розташування території територіальної громади в межах зон радіаційного забруднення;

Км4 - коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки;

Кцп - коефіцієнт, який враховує цільове призначення земельної ділянки відповідно до відомостей Державного земельного кадастру;

Кмц - коефіцієнт, який враховує особливості використання земельної ділянки в межах категорії земель за основним цільовим призначенням;

Кні - добуток коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за період від затвердження нормативу капіталізованого рентного доходу до дати проведення оцінки.

Спірним питанням в даній справі є розрахунок складових формули нормативної грошової оцінки (далі НГО) земельної ділянки, яка перебуває на праві постійного користування у товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз», зокрема, нормативу капіталізованого рентного доходу за одиницю площі (Нрд) та коефіцієнту, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), що, в свою чергу, вплинуло на обґрунтованість визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно п.4 Методики площа (Пд) та цільове призначення земельної ділянки використовуються на підставі відомостей Державного земельного кадастру. У разі відсутності відомостей про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та/або Державному реєстрі земель площею та цільовим призначенням земельної ділянки вважаються дані згідно з документацією із землеустрою, на підставі якої здійснювалося формування цієї земельної ділянки, або документом, що посвідчує право власності (користування) земельною ділянкою.

Чисельність населення населених пунктів та територіальних громад використовується відповідно до відомостей про чисельність наявного населення за даними (довідниками) Держстату станом на 1 січня року, що передує року проведення оцінки.

Відповідно до п.5 Методики норматив капіталізованого рентного доходу за одиницю площі (Нрд) приймається відповідно до категорії земельної ділянки за основним цільовим призначенням.

Норматив капіталізованого рентного доходу (Нрд) для земель житлової та громадської забудови, земель рекреаційного призначення, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а також для земельних ділянок, які не віднесені до категорії земель за основним цільовим призначенням, приймається відповідно до додатка 1.

Як встановлено судами, Товариством з обмеженою відповідальністю «Терра Ком» при визначенні нормативу капіталізованого рентного доходу за одиницю площі земель Таїровської територіальної громади було взято за основу чисельність населення у кількості 21 836 осіб.

Згідно Нормативів капіталізованого рентного доходу для земель житлової та громадської забудови, земель рекреаційного призначення, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (Нрд), а також для земельних ділянок, які не віднесені до категорії земель за основним цільовим призначенням на 1 січня 2020 року (Додаток №1 до Методики) (далі Додаток №1), у випадку чисельності населення у населеному пункті, що є адміністративним центром територіальної громади, від 20 до 50 тис. осіб норматив капіталізованого рентного доходу має становити 196 грн. за кв. метр.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що норматив капіталізованого рентного доходу (Нрд) прямо пов`язаний із чисельністю населення населених пунктів та територіальних громад, яка встановлюється виключено за відомостями Держстату станом на 1 січня року, що передує року проведення оцінки.

Згідно листа Головного управління Статистики в Одеській області Держстату чисельність наявного та постійного населення (за оцінкою) по смт Таїрове Таїровської селищної територіальної громади Одеського району Одеської області станом на 01.01.2022 року становить 3981 особу та 3996 осіб відповідно.

Згідно Додатку №1 до Методики, у випадку чисельності населення у населеному пункті, що є адміністративним центром територіальної громади, від 1 до 5 тис. осіб, то норматив капіталізованого рентного доходу має становити 87 грн. за кв. метр.

Проаналізувавши вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при розрахунку нормативу капіталізованого рентного доходу провідними фахівцями товариства з обмеженою відповідальністю «Терра Ком» було невірно враховано чисельність населення Таїровської територіальної громади, а саме - 21 836 осіб, замість 3981 осіб, що слугувало необґрунтованому збільшенню показника нормативу капіталізованого рентного доходу, та, відповідно, розміру нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Крім того, відповідно до п.9 Методики коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), для земель житлової та громадської забудови, земель рекреаційного призначення, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а також для земельних ділянок, які не віднесені до категорії земель за основним цільовим призначенням, диференціюється за оціночними районами.

Вся територія, що перебуває в межах юрисдикції сільської, селищної, міської ради або в межах території територіальної громади, поділяється на оціночні райони, що мають переважно однотипні функціонально-планувальні якості та обмежені природними (морське узбережжя, річки, канали, струмки, балки, рівчаки тощо), антропогенними (дороги, вулиці та провулки, сельбищні, шляхові споруди, лісосмуги, канали, історико-культурні, промислові, рекреаційні масиви тощо), адміністративними (межі територій сіл, селищ, міст, сільських, селищних, міських рад, територіальних громад) та іншими (межі кадастрових кварталів тощо) межами та рубежами. Під час виділення меж оціночних районів можуть використовуватися матеріали опорних планів генеральних планів населених пунктів (за наявності).

Оціночні райони виділяються як замкнені полігони, межі яких не перетинаються. Межі оціночних районів не можуть перетинати межі сіл, селищ, міст, сільських, селищних, міських рад, територіальних громад. Підлягають виділенню в окремі оціночні райони:

смуги відведення магістральної залізниці (за винятком вокзалів та привокзальних площ);

землі під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами та відповідними спорудами;

смуги відведення магістральних нафто-, газо- та продуктопроводів;

смуги відведення ліній електропередачі напругою 220 кВ і вище.

Площа оціночного району не може перевищувати 1000 гектарів.

Згідно оскаржуваної технічної документації, земельна ділянка, яка перебуває на праві постійного користування у товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз», розташована у оціночному районі №42, який на півночі обмежений автодорогою С-161819. Представлений в основному землями громадської забудови. Забезпечений мережами електро-, водо-, газопостачання та водовідведення (т.1 а.с.177 оборот).

Позивач, посилаючись на викопіювання НВ-023 з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) стверджують, що оціночний район №42 графічно визначений неправильно, оскільки він лише з двох боків обмежений антропогенними та адміністративними межами та рубежами, а саме: автодорогою та межами Таїровської територіальної громади. З інших боків оціночний район не замкнений жодними природними, антропогенними, адміністративними чи іншими межами чи рубежами. У той же час сторона відповідача зазначала, що межі оціночного району №42 з північної сторони проходять по автодорозі С161819 /М-27/-Лиманка, з південної сторони по вулицям Будівельників, Люстдорфський провулок, зі східної сторони межа району співпадає з межею Таїровської громади, на заході межа району частково проходить по існуючим проїздам та межам сформованих земельних ділянок. На думку відповідача, оціночний район №42 має однотипні функціональні-планувальні якості та обмежений антропогенними та адміністративними межами.

Для з`ясування обґрунтованості визначення меж оціночного району №42, та враховуючи наявність відповідного клопотання представника позивача, до судового засідання, призначеного на 31.01.2024 року, судом першої інстанції було викликано спеціаліста кандидата економічних наук, доцента, завідувача кафедри геодезії та землеустрою Одеської державної академії будівництва та архітектури Колосюка Анатолія Анатолійовича.

Враховуючи наведене, під час судового засідання судом було досліджено письмові докази по справі, зокрема графічні матеріали, які відображують розташування і межі визначення оціночного району №42 та заслухано консультації спеціаліста.

Згідно консультації спеціаліста земельна ділянка, яка перебуває у товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» на праві постійного користування є меншою за межі оціночного району №42, що зазначений на схемі оціночних районів Таїровської територіальної громади Одеської району Одеської області (т.1 а.с. 213).

При наданні консультації спеціаліст також зазначив, що на схемі оціночних районів Таїровської територіальної громади Одеської району Одеської області межі оціночного району №42 було визначено невірно, оскільки немає замкнутого контуру оціночного району, а також межі зазначеного оціночного району не проведені згідно природних, антропогенних, адміністративних та інших рубежів, що суперечить приписам п.9 Методики. Невірне графічне відображення оціночного району тягне за собою викривлення розміру коефіцієнту, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що помилка у формуванні одного оціночного району автоматично тягне за собою невірне формування меж інших оціночних районів, що свідчить в цілому про неправильний розрахунок коефіцієнта, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4).

Згідно п.10 Методики коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), диференціюється за оціночними районами, які встановлюються на основі економічної оцінки території, з урахуванням таких груп факторів:

неоднорідність функціонально-планувальних якостей території;

доступність до центру населеного пункту, місць концентрації трудової діяльності, центрів громадського обслуговування, масового відпочинку;

рівень інженерного забезпечення та благоустрою території (наявність і можливість підключення об`єктів нерухомості до мереж водо-, електро-, газо-, теплопостачання та водовідведення);

рівень розвитку сфери обслуговування населення (доступність основних закладів соціальної інфраструктури (школи, дитячі дошкільні заклади, заклади охорони здоров`я, інші об`єкти соціальної інфраструктури);

екологічна якість території (рівень забруднення повітря, ґрунтів, акустичне та електромагнітне забруднення, площа санітарно-захисних зон, а також площа зелених насаджень загального користування, водних акваторій і місць відпочинку);

складність фізико-географічних та геоморфологічних умов (наявність ярів, крутосхилів, підтоплення тощо);

привабливість середовища (різноманітність місць докладання праці, наявність історико-культурних та природних пам`яток тощо).

Для кожної групи факторів оцінки встановлюється ваговий коефіцієнт, значення якого залежить від географічних та містобудівних особливостей території сільської, селищної, міської ради або території територіальної громади як об`єкта проведення оцінки. Сума вагових коефіцієнтів групи факторів оцінки дорівнює 1.

Коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), визначається за результатами геоінформаційного моделювання. Для сільських, селищних, міських рад та територіальних громад із чисельністю населення менше 50 тис. осіб коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), може визначатися для кожного оціночного району за результатами бальної оцінки за критеріями економічної цінності, що наведені у додатку 6. Значення коефіцієнта, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), для оціночного району розраховується як відношення суми бальних оцінок цього оціночного району до середньої суми бальних оцінок оціночних районів територіальної громади.

Розрахункове значення коефіцієнта, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), округлюється до третього знака після коми.

Як було зазначено вище, за бальною оцінкою відповідно до критеріїв економічної цінності оціночного району (Додаток №6 Методики) коефіцієнт, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), у оціночного району №42 визначений у розмірі 1,013 (т.1 а.с. 195 зв.ст.).

Крім того, згідно п.10 Методики розмір коефіцієнту мав бути визначений як відношення суми бальних оцінок оціночного району №42 (3,58) до середньої суми бальних оцінок оціночних районів територіальної громади (3,536) (т. 1 а.с. 44). Тобто, відношення суми бальних оцінок оціночного району №42 до середньої суми бальних оцінок оціночних районів територіальної громади дорівнює 1,01244344.

Колегія суддів зазначає, що за загальними математичними правилами при округленні числа до деякого розряду всі цифри наступних розрядів замінюються нулями. Цифра розряду, до якого виконується округлення, залишається без змін, якщо в числі, яке округлюється, за нею слідує одна з цифр: 0,1,2,3,4, а якщо за нею слідує цифра 5,6,7,8,9, тоді до цифри розряду, до якої округляли, додається 1.

У той же час, при округленні числа 1,01244344 розрахункове значення коефіцієнта, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4), мало б бути визначене як 1,012, а не 1,013, як помилково зазначено у технічній документації з нормативно грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади, що також свідчить про невідповідність вищезазначеного розрахунку коефіцієнта, який характеризує зональні фактори місця розташування земельної ділянки (Км4) пункту 10 Методики.

Враховуючи вищевикладене вірним є висновок суду першої інстанції, що межі оціночного району №42 (де розташована земельна ділянка, яка перебуває у товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» на праві постійного користування) визначені не у відповідності до приписів Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Невірний розрахунок коефіцієнтів Нрд та Км4 свідчить також про необґрунтованість отриманих результатів проведеної нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області.

Відповідно до п. 19 Методики за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Датою нормативної грошової оцінки земельної ділянки є дата, зазначена в технічній документації.

Зміст технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок визначений у абзаці 3 п. 19 Методики.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки технічна документація з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської складена всупереч приписам Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 03.11.2021 року, у зв`язку з чим оскаржуване рішення 29 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 11.07.2023 року №622-VIII, яким затверджено технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земель є протиправним.

Щодо посилання апелянта на факт того, що права та законні інтереси позивача не порушені, оскільки нормативна грошова оцінка земель Таїровської територіальної громади станом на 2023 рік була більшою та складала 77 469 377,19 грн., а згідно спірної НГО вона у 2024 році підлягає зменшенню до 63 818 880,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №420/23160/21 (т. 2 а.с. 72-76) було визнано протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Овідіопольської районної ради від 11 липня 2014 року №631-VІ «Про затвердження технічної документації про нормативну грошову оцінку земель несільськогосподарського призначення Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів)» (набрало законної сили 01.03.2023 року).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року у справі №420/10069/23 (т. 2 а.с. 77-79) було визнано протиправним і скасовано витяг №3998 від 28.01.2022 року із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:4105, що перебуває у користуванні ТОВ БЛАЗ, сформований 27.01.2022 державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (набрало законної сили 11.09.2023 року).

Скасування в судовому порядку рішення Овідіопольської районної ради від 11 липня 2014 року №631-VІ, а також витягу №3998 від 28.01.2022 року із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:4105, що перебуває у користуванні ТОВ «Блаз», свідчить про відсутність затвердженої нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення Овідіопольського району Одеської області, зокрема, до якої відноситься земельна ділянка, що перебуває у товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» на праві постійного користування.

За наведеними розрахунками та наданими позивачем доказами (т. 2 а.с. 95-98, 126), річна сума земельного податку, яка була самостійно визначена та сплачена позивачем у 2023 році є значно меншою сумою, ніж та, що буде підлягати сплаті підприємством у 2024 році на підставі технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади, що затверджена оскаржуваним рішенням відповідача.

За таких умов, колегія суддів вважає помилковими твердження апелянта про відсутність порушення прав та інтересів підприємства через прийняття Таїровською селищною радою Одеського району Одеської області рішення від 11.07.2023 року №622-VIII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області».

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Що стосується доводів апелянта про скасування додаткового рішення колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2024 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» до Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій представник зазначає, що у разі задоволення судом позову з відповідача на користь ТОВ «Блаз» мають бути стягнуті судові витрати витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката по договору про надання правничої допомоги від 04.09.2023 у розмірі 70000,00 грн. та витрати , пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову у розмірі 2684,00 грн.

21 лютого 2024 року від представника Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому представник зазначає, що дана справа не є достатньо складною в порівнянні з розміром гонорару, визначеного у договорі - 70000,00 грн.; з наданого звіту вбачається, що категорія справи не стосувалась значного обсягу робіт, яка за своїм характером не може відноситись до складної, у зв`язку з чим просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 25000,00 грн.

14 березня 2024 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» до Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник зазначає, що до початку судових дебатів представник позивача подав суду заяву від 12.02.2024 про стягнення судових витрат з відповідними доказами, копія заяви з додатками була направлена на адреси інших учасників справи. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 позов був задоволений, проте питання про стягнення за наслідками розгляду справи судових витрат, не було вирішено. Враховуючи, що представник позивача до початку судових дебатів подав до суду заяву про стягнення судових витрат з відповідними доказами, проте питання про судові витрати не було вирішено у рішенні від 15.02.2024, керуючись ст. 252 КАС України, просив ухвалити у справі №420/27111/23 додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за наслідками розгляду справи, а саме: стягнути витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката по договору про надання правничої допомоги від 04.09.2023 у розмірі 70000,00 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову у розмірі 2684,00 грн. Додатково повідомив, що на виконання розділу 5 Договору про надання правничої допомоги від 04.09.2023, який передбачав оплату клієнтом гонорару частинами, з відкладальною умовою, а саме: 25000,00 - протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання договору; 20000,00 - протягом п`ятнадцяти днів з моменту прийняття рішення судом першої інстанції; 25000,00 - протягом п`ятнадцяти днів з дати набрання законної сили рішенням суду у справі, 20.02.2024 (протягом 15 днів з моменту прийняття рішення судом першої інстанції) ТОВ «Блаз» було сплачено другу частину гонорару у розмірі 20000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №88 від 20.02.2024, копію якої просив приєднати до матеріалів справи та врахувати це під час ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року заяву представника позивача задоволено частково. Стягнуто з Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Стягнуто з Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Блаз» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2 684,00 грн.

Апелянт вважає безпідставним стягнення на їх користь тільки 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Аналіз наведеної норми адміністративного процесуального законодавства показав, що застосування інституту ухвалення додаткового судового рішення полягає в усуненні неповноти судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п.6, п.9 ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Судами встановлено, що між адвокатське об`єднання «ПАВЕРЛЕКС» (далі - об`єднання) та товариством з обмеженою відповідальністю «Блаз» (як клієнтом) було укладено договір про надання правничої допомоги від 04.09.2023 року (далі Договір), відповідно до п.1.1 якого об`єднання за дорученням клієнта та в його інтересах, зобов`язується надати останньому правничу допомогу, а клієнт зобов`язується сплатити за це гонорар.

Пунктами 1.2-1.3 Договору закріплено види правничої допомоги, які можуть надаватися об`єднанням клієнту.

Згідно п.5.2 Договору за надання правничої допомоги, обумовленої п.1.2 цього Договору, клієнт сплачує об`єднанню гонорар у безготівковій формі шляхом переказу коштів на банківський рахунок об`єднання у фіксованому розмірі 70 000,00 грн.

Відповідно до п.5.3 Договору гонорар сплачується наступним чином:

- 25 000,00 грн. клієнт сплачує протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання цього Договору;

- 20 000,00 грн. клієнт сплачує протягом п`ятнадцяти днів з моменту прийняття рішення судом першої інстанції;

- 25 000,00 грн. клієнт сплачує протягом п`ятнадцяти днів з дати набрання законної сили рішенням суду у справі.

На підтвердження виконання умов Договору, до суду надано звіт про обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг з надання правничої допомоги ТОВ «БЛАЗ» по договору «Про надання правничої допомоги» б/н від 04.09.2023 року у справі №420/27111/23, серед яких зазначені наступні надані правові послуги:

01.09.2023 року по 04.09.2023 року - зустріч з клієнтом, отримання документів, правовий аналіз та вивчення Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області, затвердженої рішенням Таїровської селищної ради №622-VIII від 11.07.2023 року, вивчення нормативно-правової бази, що регулює відповідні правовідносини, вироблення правової позиції, підготовка та підписання договору про надання правничої допомоги;

04.09.2023 року - з метою підготовки матеріалів для звернення до суду з позовом, складання для ТОВ «Блаз» звернення до Кабінету Міністрів України щодо надання роз?яснень застосування п.4 Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 року №1147;

23.09.2023 року - подання запиту до ДЗК для отримання викопіювання з картографічної основи ДЗК, кадастрової карти (плану);

26.09.2023 року по 05.10.2023 року складання позовної заяви, клопотання про виклик спеціаліста, оформлення додатків до них та подання до суду;

31.10.2023 року по 01.11.2023 року, 05.11.2023 року по 06.11.2023 року - отримання від Таїровської селищної ради відзиву на позов з додатками, від ТОВ «Терра Ком» пояснень третьої особи, їх правовий аналіз, підготування та направлення до суду та на адреси учасників справи відповіді на відзив з додатками;

07.11.2023 року - підготовка до участі та участь в підготовчому судовому засіданні справі в Одеському окружному адміністративному суді;

05.12.2023 року по 07.12.2023 року - складання на вимогу суду та направлення на адреси учасників справи та до суду додаткових пояснень стосовно здійснення позивачем плати за землю в 2022-2023 роках, правових підстав нарахування позивачу земельного податку за вказаний період, а також стосовно впливу зональних факторів місця розташування земельної ділянки на розмір плати за землю для позивача;

11.12.2023 року - підготовка та участь в підготовчому судовому засіданні у справі в Одеському окружному адміністративному суді;

31.01.2024 року підготовка та участь в судовому засіданні у справі (розгляд справи по суті) в Одеському окружному адміністративному суді;

11.02.2024 року по 12.02.2024 року складання заяви про стягнення судових витрат у справі з додатками №420/27111/23 та звіту про обсяг наданих послуг;

12.02.2024 року - підготовка для участі у судових дебатах у справі 15.02.2024 року.

На підтвердження виконання вимог п.5.3 Договору, представником позивача було надано платіжну інструкцію №383 від 08.09.2023 року про оплату (часткову) гонорару за правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. (т.4 а.с. 38).

Таким чином, дослідивши матеріали справи, а також додані до заяви документи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи; виконаними представником роботами (наданими послугами); обсягом наданих послуг та виконаних робіт.

Враховуючи надане відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу в межах даної справи є 15000, 00 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №416 від 27.09.2023 року (т.4 а.с. 39).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2684,00 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідають нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні та додатковому рішенні, у зв`язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАЗ" залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик