Справа № 420/29548/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/29548/23

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,

повний текст судового рішення

складено 22.01.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану за підписом адвоката Дудчак Поліни Вікторівни на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач), про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2023 №51 в частині що стосується притягнення до матеріальної та дисциплінарної відповідальності начальника штабу - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на протиправність прийнятого відповідачем наказу від 12.09.2023 №51 в частині що стосується притягнення до матеріальної та дисциплінарної відповідальності начальника штабу - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 , у зв`язку із чим просив його скасувати.

Позивач зазначав зокрема, що службовим розслідуванням не було встановлено причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням функціональних обов`язків військової служби, ступіню вини, причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб. Позивач наголошував на відсутності шкоди в зональному відділі, звертав увагу на те, що механізм встановлення шкоди (збитків) не визначений. Також, на думку позивача, обставини, які підтверджується або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення - не встановлювалися взагалі; обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника взагалі не вивчалися; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою - не встановлена; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна) - не зазначений в наказі; умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду - не встановлена під час проведення службового розслідування та не зазначена у наказі.

Окрім того, позивач зауважував, що відповідачем не було дотримано вимог п.1 та п.2 ст. 8 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі при призначенні службового розслідування. У наказі від 12.09.2023 № 51 визначено, що підставою для призначення службового розслідування став акт перевірки від 04.07.2023 року №2986/шт/дск, водночас сама перевірка проводилась у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 №207 у період з 15 по 24 червня 2023 року. Тобто, моментом виявлення збитків є 24.06.2023 року, а не дата реєстрації акту від 04.07.2023 року №2986/шт/дск, що є порушенням вимог п.1 та п.2 ст. 8 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі. Водночас позивач наголосив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 проведена службова перевірка щодо забезпечення особового складу зонального відділу в період з 15.12.2022 по 01.07.2023 та отриманої кількості харчування (дободач) зональним відділом, з метою фактів завдання матеріальної шкоди по продовольчій службі. В ході перевірки здійснено порівняння щодо кількості осіб, що обліковувалися на котловому забезпеченні з 15.12.2022 по 01.07.2023 згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 16.08.2023 № 5/5209 з кількістю наявного особового складу згідно добових відомостей, що виведенні у окремий розрахунок харчування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході перевірки було встановлено, що кількість дободач згідно листа ТВО начальника штабу військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2023 №5/5209 менше фактичної наявної кількості особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, як вказав позивач, спростовується факт завдання матеріальної шкоди, оскільки кількість дободач була меншою за кількість наявного особового складу. За таких обставин, як вказав позивач, збитків державі не встановлено, про то надано доповідь начальнику Південного ТУ ВСП від 28.08.2023 № 818/1470, з проханням долучити до матеріалів службового розслідування, яка була проігнорована. Також, позивач зауважив, що доповідь була сформована на основі даних про кількість наявного особового складу, що визначається у добових відомостях по особовому складу ІНФОРМАЦІЯ_3 де містяться дані про кількість осіб за списком, кількість осіб в наявності, а також відомості про осіб, що перебувають на лікуванні та у відрядженні на добу. У рапортах про постановку на харчування як особового складу так і осіб, що були відрядженні до ІНФОРМАЦІЯ_3 у порівняні із даними кількості осіб, що рахувалися на котловому забезпеченні у в/ч НОМЕР_2 , що визначені довідкою в/ч НОМЕР_2 від 16.08.2023 №5/5209. За рапортами кількість осіб, які мають бути поставлені на харчування у в/ч НОМЕР_2 визначалась за мінусом осіб, що перебували на лікарняному чи у відрядженні. Співставлення цих даних вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 15.12.2022 по 01.07.2023 було отримано дободач не на повний кількісний наявний особовий склад, що виключає перевитрату дободач. Як вказав позивач, відповідачем в ході службового розслідування не враховано, що в окремих випадках рапорти не відпрацьовувалися внаслідок відсутності технічної можливості для цього, а саме: у зв`язку з відсутністю електроенергії в м. Херсон з моменту прибуття ІНФОРМАЦІЯ_3 з 16.11.2022 до лютого 2023; частими перебоями електроенергії з січня по червень 2023 року; перебуванням ІНФОРМАЦІЯ_3 поза пунктом постійної дислокації в місці тимчасового розташування, частої зміни дислокації (4 рази за 11 місяців); виконання завдань на глибину оборони перших ешелонів до батальйону включно. Позивач вказав, що однією із складових умов, що дають підстави для притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця є наявність шкоди та загалом вбачається із Наказу наявність шкоди є припущенням, що ґрунтується на обмеженій інформації отриманій в ході службового розслідування лише із Наказів по особовому складу, які не відсвітлюють кількості дободач протягом періоду, за який проводилось розслідування та кількості наявного особового складу, що у цей період перебували на продовольчому забезпеченні у Херсонському ЗВ ВСП. Позивач вказав, що за даними кількості осіб, що перебували на котловому забезпечені у співставленні із кількістю наявного особового складу, вбачається недоотримання харчування ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виключає наявність шкоди. Позивач зазначив, що відсутність шкоди виключає наявність усіх інших умов притягнення до відповідальності, так як вони є похідними від шкоди. Позивач зазначив, що згідно п. 1.1. Наказу Міністра оборони України від 09.12.2002 N 402 Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, регулює правовідносини продовольчого забезпечення ЗСУ саме у мирний час, а не в умовах воєнного стану, тому не може в повній мірі застосовуватися під час воєнного стану районах ведення бойових дій під час виконання бойових (спеціальних) завдань, що не враховано проведенні службового розслідування.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що оскаржуваний позивач наказ був прийнятий правомірно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення у справі норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, позивач у справі зазначає про необґрунтованість висновків суду першої інстанції про доведеність факту завдання позивачем шкоди та факту не зняття з котлового забезпечення особового складу, який відбував у відрядження, відпустку, на лікування відповідно до наказів. Зауважує, що судом першої інстанції не досліджувались матеріали службового розслідування, у зв`язку із їх відсутністю в матеріалах справи, що призвело до помилкових висновків про відмову у позові.

Скаржник звертає увагу, що зняття та зарахування на продовольче забезпечення особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювалось наказами командира військової частини НОМЕР_2 на підставі рапортів та витягів з наказів ІНФОРМАЦІЯ_3 , поданих до стройової частини штабу управління ВЧ НОМЕР_2 . При цьому, Положення №402 не містить прямої заборони подавати дані на постановку на продовольче забезпечення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовій частині НОМЕР_2 на підставі рапортів та витягів з наказів. Однак, суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінки доказам позивача, а саме: відповідь військової частини НОМЕР_2 (яка є довольчою частиною для ІНФОРМАЦІЯ_3 ) від 29.11.2023 за № 1451/2/7855, відповідно до якої визначено, військовою частиною НОМЕР_2 було проведено службове розслідування щодо можливої перевитрати дободач за результатами якого не встановлено фактів повернення, нестач, псування, перевитрат продуктів харчування, що видавались для продовольчого забезпечення особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 16.12.2022 по 25.06.2023р. постановка на продовольче забезпечення здійснювалась на підставі рапортів, витягів з наказів на підставі яких здійснювалось оформлення накладних на видачу продуктів харчування. Також, на думку скаржника судом першої інстанції залишено поза увагою незаконність підстав проведення перевірки відповідачем, недоведеність розміру завданої шкоди, залишено поза увагою відсутність завданої шкоди державі, тощо.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи про хибність та безпідставність доводів скаржника, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити рішення суду без змін, мотивуючи тим, що спірний наказ прийнято правомірно та законно.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні, яке відбулось 13.06.2024р. за участю представників сторін, були заслухані пояснення представників, досліджені письмові докази, та з`ясувавши думки представників, судова колегія під час наради на місці постановила перейти до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Суд першої інстанції встановив наступні обставини.

Підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді начальника штабу - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.2 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2023 №51 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності", наказано начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 , за завдану пряму дійсну шкоду у відповідності до п.2, ст.5, розділу ІІ Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання шкоди, притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності своєю владою начальника штабу - заступника штабу - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 в розмірі 15 прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, тобто у розмірі 38835,00 грн.

Згідно п.6 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2023 №51 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності", за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 1.3, 1.14, 2.9.1.4 Інструкції з діловодства у Збройних Сил України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124, начальнику штабу першому заступнику начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковнику ОСОБА_1 , відповідно до вимог статей 45, 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, оголошено сувору догану.

Вважаючи прийнятий наказ відповідача в частині, що стосується ОСОБА_1 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні цього позову, суд першої інстанції виходи з відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на правомірність та обґрунтованість прийняття відповідачем спірного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2023 №51 в частині, що стосується притягнення до матеріальної та дисциплінарної відповідальності начальника штабу заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні даного позову, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На підставі частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу(далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок (абзац другий); бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим (абзац третій); беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини (абзац четвертий); дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України (абзац сьомий); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни (абзац одинадцятий).

Згідно зі статтею 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На підставі статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

В силу окремих приписів ст.36, 59 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Командир (начальник) зобов`язаний: знати, дотримуватися особисто та вимагати від особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права; планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами; негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази; постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності; постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові); виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками); знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями; організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку; здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків; не допускати до участі у бойових діях військовослужбовців з числа призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які не пройшли курс базової загальновійськової підготовки або не мають бойового досвіду; особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військових навчальних закладів; організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів; контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі); вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ; організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження; під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю; вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Відповідно до ст.ст.68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник штабу в мирний і воєнний час відповідає за організацію та підтримання керування підрозділами; за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання бригадою (полком, окремим батальйоном) бойових завдань; за планування бойової підготовки; за підготовку штабу і підрозділів, що забезпечують керування бригадою (полком, окремим батальйоном), виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу штабу та безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів; за організацію вартової і внутрішньої служб; за організацію та здійснення заходів щодо охорони державної таємниці, прихованого керування; за забезпечення штабу та безпосередньо підпорядкованих підрозділів озброєнням і технікою; за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки бригади (полку, окремого батальйону); за стан пожежної безпеки штабу.

Начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) зобов`язаний: організовувати роботу штабу й щоденно керувати нею; узгоджувати роботу заступників командира бригади (полку, окремого батальйону), начальників родів військ і служб; знати про справжній стан справ у підрозділах бригади (полку, окремого батальйону), а також про хід виконання поставлених перед ними завдань; розробляти план бойової та мобілізаційної готовності бригади (полку, окремого батальйону), заходи щодо захисту його від зброї масового ураження та звичайних засобів ураження, керувати мобілізаційною роботою у бригаді (полку, окремому батальйоні) .організовувати своєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира бригади (полку, окремого батальйону) та старших командирів (начальників), а також перевірку їх виконання; особисто доводити найважливіші накази та перевіряти їх виконання; знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського складу бригади (полку, окремого батальйону), головного сержанта бригади та головних сержантів підрозділів, до роти включно, а також усіх військовослужбовців сержантського (старшинського) складу штабу і безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів; постійно знати про наявність особового складу, наявність і стан озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, а також щоденно керувати веденням їх обліку в бригаді (полку, окремому батальйоні), забезпечувати додержання штатної дисципліни та раціональне службове використання особового складу відповідно до набутого фаху.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України затвердженої наказом Міністерства оборони України" 15.09.2022 № 280 - Організація обліку особового складу покладається на начальника штабу.

Поряд з цим, згідно п. 1.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 відповідальним за організацію діловодства у військовій частині (установі) є командир (керівник).

Командир (керівник) військової частини (установи) відповідає за збереження документів та інформації, яку вони містять, функціонування системи захисту документаційного фонду від незаконного доступу, втрату і несанкціоноване знищення документів, порушення правил користування документами.

За зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, що розробляються на виконання завдань, визначених у розпорядчих документах і дорученнях вищих органів військового управління, а також відповідей на запити і звернення народних депутатів України та депутатів місцевих рад, погодження проектів нормативно-правових актів відповідають заступники командира (керівника) військової частини (установи) згідно з розподілом службових обов`язків.

За зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні інших документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах військової частини (установи) відповідають їх командири (керівники).

Персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції.

Пунктами 1.10, 1.14 Інструкції №124 встановлено, що командири (керівники) військових частин (установ) зобов`язані: здійснювати контроль за обов`язковим додержанням вимог цієї Інструкції щодо складання і оформлення документів та організації діловодства.

Безпосередня відповідальність за забезпечення правильної організації діловодства і контролю за його веденням покладається на начальника штабу (заступника керівника згідно з розподілом обов`язків) військової частини (установи).

Отже, ОСОБА_1 , як начальник штабу - заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язаний здійснювати контроль за дотриманням особовим складом ІНФОРМАЦІЯ_1 , дотримання вимог вищенаведеної Інструкції щодо складання і оформлення документів та організації діловодства, в тому числі щодо зняття з продовольчого забезпечення військовослужбовців, у разі наявності підстав.

Також, апеляційний суд враховує, що за приписами п.1.11. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 військовослужбовці та інші категорії, які мають право на одержання встановлених норм харчування за рахунок держави у вигляді гарячої їжі, у разі вибуття з військової частини знімаються з продовольчого забезпечення з будь-якого приймання їжі (сніданку, обіду або вечері) залежно від часу вибуття на підставі наказу командира військової частини про вибуття з видачею атестата на продовольство. При звільненні (виключенні зі списків особового складу військової частини) військовослужбовців та інших категорій, які мають право на одержання норм харчування за рахунок держави, вони забезпечуються до дня виключення їх з списків особового складу військової частини. У разі вибуття військовослужбовців з військової частини в складі військової команди (підрозділу) атестат на продовольство виписується один на всю військову команду (підрозділ). До атестата додається список військовослужбовців (осіб з числа інших категорій), який підписується тими самими посадовими особами, що й атестат, а також командиром підрозділу (старшим команди), що вибуває, і завіряється гербовою печаткою військової частини.

Водночас, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

За приписами ст. 5 Дисциплінарного статуту, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 6 розділу 1 Дисциплінарного статуту передбачено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно з приписами абз.1 статті 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ч.84 Дисциплінарного статуту).

Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Як встановлено колегією суддів з матеріалів справи, спірним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2023 №51, зокрема було наказано:

-2.Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- 2.1. за завдану пряму дійсну шкоду у відповідності до п.5, ст.5, розділу ІІ ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання шкоди, притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності свою владою, зокрема начальника штабу заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, тобто у розмірі 38835 (тридцять вісім тисячі вісімсот тридцять п`ять) гривень 22 копійок;

- 2.4. занести до книги обліку стягнень та нарахувань суму прямої дійсної шкоди для проведення утримання шляхом стягнення суми завданої шкоди з місячного грошового утримання, зокрема начальника штабу заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 суми у розмірі 38835 (тридцять вісім тисячі вісімсот тридцять п`ять) гривень 22 копійок, для відшкодування завданої прямої дійсної шкоди спричиненої в здійсненні перевитрат на 1399 добових видач через незняття з продовольчого забезпечення у військовій частині військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вибували у відрядження, відпустку, на лікування та звільнялися від виконання службових обов`язків за станом здоров`я, щоденного за період з 08.12.2022 по 14.06.2023р.;

Також, спірним наказом №51 від 12.09.2023р. за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11 ,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 1.3, 1.14, 2.9.1.4 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124, начальнику штабу першому заступнику начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковнику ОСОБА_1 . Відповідно до вимог статей 45, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оголошено сувору догану (том 1 а.с. 13-25).

Зі змісту указаного вище наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2023 №51 слідує, що підставою його прийняття стали матеріали проведеного службового розслідування за фактом перевитрати близько 1400 добових видач у зв`язку з незняттям з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вибували у відрядження, відпустку, на лікування та звільнялися від виконання службових обов`язків за станом здоров`я.

В свою чергу, підставою для проведення службового розслідування став акт перевірки окремих питань життєдіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.07.2023 № 2986/шт/дск, про що також зафіксовано в наказі №51 від 12.09.2023р.

Так, відповідно до наказу начальника командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) Про призначення комісії по перевірці стану справ у ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.06.2023 № 207, в період з 15 по 24 червня 2023 року, комісією проведено перевірку окремих питань службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перевірки наказів по стройовій частині за період з 08.12.2022 по 19.06.2023 виявлено перевитрату - 1400 добових видач продовольства, які зазначені у відомості особового складу, що вибував у відпустку, відрядження, на лікування та не знімався з котлового забезпечення у довольчій військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до матеріалів справи, службовим розслідуванням було встановлено перевитрати 1399 добових видач, у зв`язку з незняттям з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вибували у відрядження, відпустку, на лікування та звільнялися від виконання службових обов`язків за станом здоров`я.

Так, під час проведення службового розслідування із зібраних матеріалів, відповідачем було встановлено, про що зафіксовано у спірному наказі №51 від 12.09.2023р., що Накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу), в період з 08.12.2022 по 14.06.2023, складалися всупереч вимогам пункту 1.11 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402, особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вибував у відрядження, відпуску, на лікування та звільнявся від виконання службових обов`язків за станом здоров`я віддавався наказом, відповідно до Таблиці 1, але у військовій частині НОМЕР_2 не знімався з продовольчого забезпечення, що призвело до матеріальної шкоди по продовольчій службі на загальну суму 250 525,63 (двісті п`ятдесят тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 63 копійки, що підтверджується довідкою про вартісну оцінку заподіяної шкоди особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 за запитом № 808/1/5810 від 31.08.2023, виданою військовою частиною НОМЕР_2 за підписом начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 та помічника командира з фінансово- економічної роботи - начальника служби військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 .

Вказані накази, як було також встановлено під час проведення службового розслідування та відображено у спірному наказі відповідачем, підписувалися та погоджувалися посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та з метою відшкодування збитків, заподіяних державі, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання шкоди, - шкоду у загальному розмірі 250 525,63 (двісті п`ятдесят тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 63 копійки розділити між начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_4 , за перевитрати 1172 добових видач харчування через незняття особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 з котлового забезпечення - на загальну суму 53 425,35 (п`ятдесят три тисячі чотириста двадцять п`ять) гривень 35 копійок, начальником штабу - заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_1 , за перевитрати 1399 добових видач харчування через незняття особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 з котлового забезпечення - на загальну суму 62 631,40 (шістдесят дві тисячі шістсот тридцять одна) гривня 40 копійок, (заступником начальника штабу - начальником відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_5 , за перевитрати 1281 добових видач харчування через незняття особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 з котлового забезпечення - на загальну суму 57 148,11 (п`ятдесят сім тисяч сто сорок вісім) гривень 11 копійок, помічником начальника відділу з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 майором юстиції ОСОБА_6 за перевитрати 1258 добових видач харчування через незняття особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 з котлового забезпечення - на загальну суму 56 102,72 (п`ятдесят шість тисяч сто дві) гривні 72 копійки, без врахування періоду під час їх вибуття з ІНФОРМАЦІЯ_1 з поважних причин, та посадовими особами, які тимчасово виконували обов`язки вищевказаних осіб, під час їх відсутності, а саме:

за погодження наказів по особовому складу під час тимчасового виконання обов`язків начальника штабу - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 16.12.2022 по 02.01.2023 та тимчасового виконання обов`язків заступника начальника штабу - начальника відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 07.06.2023 по 18.06.2023. завдання шкоди заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_7 , за перевитрати 247 добових видач харчування через незняття особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 з котлового забезпечення, складає - 10 145,55 (десять тисяч сто сорок п`ять) гривень 55 копійок;

за погодження наказів по особовому складу під час тимчасового виконання обов`язків помічника начальника зонального від піду правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 10.04.2023 по 20.04.2023, завдання шкоди офіцером групи проведення службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_8 , за перевитрати 141 добових видач харчування через незняття особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 з котлового забезпечення, складає - 6 528,68 (шість тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 68 копійок;

за погодження наказів по особовому складу під час тимчасового виконання обов`язків заступника начальника штабу - начальника відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 25.03.2023 по 31.03.2023, завдання шкоди офіцером штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_9 , за перевитрати 98 добових видач харчування через незняття особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 з котлового забезпечення, складає - 4543,82 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 82 копійки.

За висновками результатів службового розслідування, відображених в наказі відповідача №51 від 12.09.2023р., враховуючи вимоги пункту 2 статті 5, розділу II Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 № І60-ІХ, за вказані правопорушення винні особи ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають обмеженій матеріальній відповідальності.

Також, згідно висновків службового розслідування, загальна вартість заподіяної шкоди державі, яка може бути відшкодована посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 176 558,05 (сто сімдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 05 копійок, а решту вартості заподіяної шкоди державі, яка не може бути відрахована з винних осіб, а саме - 73 967,58 (сімдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят сім) гривень 58 копійок, підлягає списанню у встановленому законодавством порядку, у відповідності пункту 6 статті 13 розділу III Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 № 160-ІХ» (а.с.129-142 .1).

Проаналізувавши наведені вище законодавчі приписи, а також зібрані у справі докази, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що встановлені під час службового розслідування порушення щодо не зняття з котлового забезпечення та заподіяння майнової шкоди підтверджуються: відомістю особового складу що вибував у відпустку, відрядження на лікування та не знімався з котлового забезпечення у довольчій військовій частині НОМЕР_2 (а.с.149-151 т.1), із зазначенням П.І.П. військовослужбовців, дати їх вибуття і прибуття, терміни перебування у відпустці і відрядженні; довідкою про вартісну оцінку заподіяної шкоди особового складу ХЗВ ВСП(а.с.152 т.1); рапортами військовослужбовців, що вибули(а.с.153-206 т.1), наказами (по стройовій частині)(а.с.207-274 т.1).

Відповідно до викладеного, відповідачем під час проведення службового розслідування було встановлено та підтверджується наявними у справі документами, що особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вибував у відрядження, відпустку, на лікування відповідного до наказу, - не знімався з продовольчого забезпечення, чим порушено положення п.1.11 Положення №402.

При цьому, як вже зазначав суд, ОСОБА_1 , як начальник штабу - заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язаний здійснювати контроль за дотриманням особовим складом ІНФОРМАЦІЯ_1 , дотримання вимог вищенаведеної Інструкції щодо складання і оформлення документів та організації діловодства, в тому числі щодо зняття з продовольчого забезпечення військовослужбовців, у разі наявності підстав.

До того ж, безпосередньо з пояснення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , наданого 26.07.2023 вбачається, що на питання «Чому з грудня 2022 по червень 2023 особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вибував у відпустку, відрядження та лікування не знімався з продовольчого забезпечення?», надав відповідь, що «наскільки мені відомо, особовий склад, який вибував на стаціонарне лікування, дострокове відрядження отримували продовольчий атестат. Стосовно інших військовослужбовців мені не відомо.» (а.с.146-148 т.1).

З огляду на встановленні судом обставини та матеріали службового розслідування, колегія суддів вважає, що відповідачем обґрунтовано та правильно було кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Суд першої інстанції ґрунтовно відзначив, що незнання ОСОБА_1 , начальника штабу - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що військовослужбовці не знімались з продовольчого забезпечення не свідчить про відсутність у позивача вини.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани є, поза розумним сумнівом, правомірним і пропорційним, таким, що враховує ступінь вини, характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідків, про що також обґрунтованого висновку дійшов суд першої інстанції.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції було вірно не прийнято до уваги посилання позивача на те, що згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 16.08.2023 №5/5209 з кількістю наявного особового складу згідно добових відомостей, що виведенні у окремий розрахунок харчування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 . -кількість дободач менше фактичної наявної кількості особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки з вказаної довідки взагалі не вбачається які документи послугували її прийняттю(а.с.33-34 т.1).

Між тим, безпосередньо матеріали службового розслідування, та зафіксовані в них факти, які надавали підстави відповідачу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності підтверджуються доказами та не спростовані позивачем.

Також, апеляційний суд вважає слушними і зауваження суду першої інстанції стосовно посилань позивача на воєнний стан, відключення електроенергії у спірний період, суд наголошує, а саме, що вказані обставини не впливають на встановлені порушення, оскільки накази по особовому складу приймались своєчасно, однак відомості про зняття військовослужбовців з продовольчого забезпечення, вони не містять.

Підсумовуючи викладене у сукупності, апеляційний суд вважає, що відповідач прийняв спірний наказ в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності обґрунтовано та правомірно, у зв`язку із чим підстави для визнання його в цій частині протиправним та скасування відсутні.

Що стосується матеріальної відповідальності, колегія суддів звертає увагу, що за вимогами що підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків встановлено Законом України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі 3 жовтня 2019 року № 160-IX.

Відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст. 1 Законом України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Відповідно до ст.3 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.6 Законом України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі, зокрема, виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Частинами 2, 3 ст.5 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі визначено, що командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу, що зі змісту спірного наказу №51 від 12.09.2023р. вбачається доведеною наявності заподіяння шкоди державі ОСОБА_1 (спричиненої в здійсненні перевитрат на 1399 добових видач через незняття з продовольчого забезпечення у військовій частині військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вибували у відрядження, відпустку, на лікування та звільнялися від виконання службових обов`язків за станом здоров`я, щоденного за період з 08.12.2022 по 14.06.2023р.) та його підлеглими.

Разом з цим, спірним наказом позивача ще не було притягнуто до матеріальної відповідальності, а з цього питання було наказано Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 : за завдану пряму дійсну шкоду у відповідності до п.5, ст.5, розділу ІІ ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання шкоди, притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності свою владою, зокрема начальника штабу заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, тобто у розмірі 38835 (тридцять вісім тисячі вісімсот тридцять п`ять) гривень 22 копійок, а також занести до книги обліку стягнень та нарахувань суму прямої дійсної шкоди для проведення утримання шляхом стягнення суми завданої шкоди з місячного грошового утримання, зокрема начальника штабу заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 суми у розмірі 38835 (тридцять вісім тисячі вісімсот тридцять п`ять) гривень 22 копійок.

Отже є недоцільними та неґрунтовними доводи скаржника в частині, що стосується розміру шкоди, та інших обставин, пов`язаних саме із притягненням особи до матеріальної відповідальності у межах розгляду цієї справи, виходячи з предмету цього спору, яким є правомірність наказу №51 від 12.09.2023р.

З приводу посилань апелянта на пояснення військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2023 за №1451/2/7855, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наявний у справі указаний вище лист не спростовує встановлених відповідачем під час проведення службового розслідування фактів неналежного виконання службових обов`язків начальником штабу першим заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_1 , порушення ним вимог Статуту внутрішньої служби, які знайшли своє відображення у спірному наказі, за неналежне виконання яких позивачу відповідно до вимог Дисциплінарного статуту було оголошено сувору догану.

Колегія суддів враховує, що дійсно, в указаному листі військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2023р., у відповідь на запит від 15.10.2023 вих. №2154/МТЗ начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про те, що:

- у зв`язку із надходженням пропозиції Південного територіального управління списати частину завданої державі шкоди у розмірі 73 967 гри. 58. коп., що, за ствердженням останнього, утворилася внаслідок незняття з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вибували у відрядження, відпустку, на лікування і звільнялися від виконання службових обов`язків за станом здоров`я та не може бути відрахована з винних осіб, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.10.2023 № 610 призначено проведення службового розслідування;

-під час проведення службового розслідування відібрано пояснення службових осіб військової частини НОМЕР_2 , які відали питаннями зняття та постановки на продовольче забезпечення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також питаннями видачі для їх продовольчого забезпечення продуктів харчування добових норм дач, досліджено документи, в яких зафіксовано заявки ІНФОРМАЦІЯ_1 на видачу продуктів харчування та факти видачі цих продуктів;

-за результатами службового розслідування встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.12.2022 №333, на підставі розпорядження з логістичного забезпечення ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09.12.2022 №248/26дск, клопотання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.12.2022 №1594мтз, особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно атестатів на продовольство, було зараховано на тимчасове продовольче забезпечення зі сніданку 16 грудня 2022 року до окремого розпорядження у військовій частині НОМЕР_2 ;

-у ході проведення службового розслідування не встановлено фактів повернення, нестач, псування, перевитрати продуктів харчування, що видавались для продовольчого забезпечення особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 16.12.22 по 25.06.23.

Тобто, указаним вище листом, на який посилається позивач у справі, встановлено відсутність саме у військовій частині НОМЕР_2 фактів нестач або перевитрат продуктів харчування що видавалися безпосередньо згідно поданих ІНФОРМАЦІЯ_5 документів, для продовольчого забезпечення особового складу з 16.02.2022 по 25.06.2023р. саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку апеляційного суду, жодним чином указаний вище лист військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2023р. №1451/2/7855 не засвідчує відсутність, а навпаки навіть підтверджує факти неналежного виконання позивачем його службових обов`язків, що було встановлено у ході проведення службового розслідування за фактом перевитрат близько 1400 добових видач у зв`язку з незняттям з продовольчого забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вибули у відрядження, відпустку, на лікування та звільнялися від виконання службових обов`язків за станом здоров`я, та знайшло своє відображення у спірному наказі.

З даного приводу судова колегія зауважує, що зі змісту цього листа слідує, що отримання продуктів харчування представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 відбувалось на продовольчому складі військової частини НОМЕР_2 , за відповідними накладними, виданими на підставі витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_2 , які в свою чергу видавались на підставі безпосередньо рапортів та витягів з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вищевикладене, судовою колегією також під час апеляційного перегляду справи було встановлено відсутність підстав для залучення військової частини НОМЕР_2 до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, оскільки судове рішення у цій справі жодним чином не може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки указаної особи.

З огляду на вищезазначене судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, судом першої інстанції були обґрунтовано та правильно прийнято рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, на висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог не впливають, не свідчать про неправильне вирішення справи судом першої інстанції.

Відтак, апеляційна скарга позивача у справі задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції, з огляду на викладене вище, відповідає вимогам ст.242 КАС України.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі № 420/29548/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді Ю.В. Осіпов О.О. Димерлій