Справа № 320/4050/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4050/23 Головуючий у І інстанції - Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Костюк Л.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, третя особа: Військова частина НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо непроведення розслідування про обставити захворювання лейтенанта ОСОБА_1 під час участі у бойових діях з 05.03.2022 по 30.06.2022 та невидачі довідки про обставини захворювання;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України провести розслідування про обставити захворювання лейтенанта ОСОБА_1 під час участі у бойових діях з 05.03.2022 по 30.06.2022 та видати довідку про обставини захворювання;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному розмірі за березень 2022 року та за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року, виходячи з положень постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному розмірі за березень 2022 року та за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року, виходячи з положень постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 169205,72 грн за період з дня звільнення і по день звернення із позовом.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що у внаслідок різкого погіршення стану здоров`я під час захисту держави в зоні бойових дій, після чергового обстрілу з боку ворога, він звернувся до медичної служби Військової частини НОМЕР_1 за медичною допомогою та 04.07.2022 був направлений на обстеження (госпіталізацію) до м. Києва. У період з 08.07.2022 по 25.07.2022 Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ НПМЦДКК МОЗ України, де переніс операцію на серці із стентуванням, а в подальшому був госпіталізований до НВМКЦ «Головного військового клінічного госпіталю» до відділення кардіології та був направлений на проходження ВЛК. Так, за рішенням ВЛК від 08.08.2022 № 765 Позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, цим рішенням ВЛК постановлено причинний зв`язок захворювання: ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Позивачем зазначено, що всі медичні документи, такі як: висновок ВЛК, Свідоцтво про хворобу, були передані до медичної служби Військової частини НОМЕР_1 , проте остання, в порушення Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, отримавши їх не провела розслідування про обставини/причини захворювання Позивача та не видала відповідну довідку, що порушує право Позивача на перегляд висновку ВЛК і отримання правильного висновку: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», оскільки таке захворювання виникло в період участі Позивача в бойових діях під час служби у військовій частині, що входить до складу діючої армії.

Крім того, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у м. Києві із приводу захворювання, отриманого під час участі у бойових діях, а також за період проходження служби у березні 2022 року, вересні - жовтні 2022 року безпосередньо в районі бойових дій, йому мала бути виплачена додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн, право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», проте Відповідач протиправно здійснював виплату додаткової винагороди за вказані періоди у розмірі 30000,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення службового розслідування з метою встановлення причини захворювання ОСОБА_1 передбачене наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України».

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування з метою встановлення причини захворювання ОСОБА_1 передбаченого наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України».

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що Позивач звернувся до медичної служби Військової частини НОМЕР_1 із скаргами на погіршення зору, цукровим діабетом та гіпертонічною хворобою, внаслідок чого був направлений на госпіталізацію до Центру мікрохірургії ока. За результатами лікування Позивач був направлений до кардіології Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України для вирішення питання щодо можливості подальшого проходження військової служби, де, в свою чергу, за рішенням ВЛК № 765 від 08.08.2022 Позивач на підставі статті 39-а графи ІІІ Розкладу хвороб був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Відповідач зазначає, що стаття 39-а графи ІІІ Додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України «Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби» визначає, що Позивач був визнаний непридатним до військової служби у зв`язку із гіпертонічною хворобою ІІІ стадії. Таким чином, на переконання Відповідача, у нього були відсутні підстави для проведення службового розслідування та складання за його результатами довідки про обставини травми.

Крім того, Відповідач зазначає, що період проходження Позивачем військової служби у березні 2022 року безпосередньо в районі бойових дій не підлягає оплаті у збільшеному розмірі додаткової винагороди, оскільки Позивач не приймав безпосередньої участі у бойових діях, а лише проходив службу в районі бойових дій.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з витягу з наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 № 8, лейтенант запасу ОСОБА_1 (Позивач), призначений Командиром третього стрілецького взводу четвертої стрілецької роти, ВОС-0210003, шпк - «старший лейтенант», є таким, що з 28.02.2022 справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до витягу з Журналу бойових дій Командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 № 213 щодо безпосередньої участі у бойових діях військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4, Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 10.02.2023 № 1657/364 лейтенант ОСОБА_1 (Позивач) у складі четвертої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 дійсно в період з 05.03.2022 по 30.06.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в м. Київ, м. Миколаїв.

Згідно з направленням медичної служби Військової частини НОМЕР_1 на консультацію (госпіталізацію) від 04.07.2023 № 398 лейтенанта ОСОБА_1 (Позивача) з попереднім діагнозом міопія, підвищення внутрішньоочного тиску, цукровий діабет ІІ тип, гіпертонічна хвороба І ст СН0 направлено до Центру мікрохірургії ока.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого (ендокринологічне відділення) № 665 Позивач у період з 08.07.2022 по 25.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в Українському науково-практичному центрі ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин Міністерства охорони здоров`я України з діагнозом: цукровий діабет 2 типу, середньої важкості, стадія компенсації; діабетична дистальна периферична сенсорна полінейропатія; діабетична ангіопатія артерій нижніх кінцівок; діабетична хвороба нирок С2, ІІІ ст; ІХС; стабільна стенокардія напруги ІІ ФК; післяінфарктний кардіосклероз; стан після стенування ПКА та ОГЛКА (13.07.2022); недостатність МК і ТК І ст; гіпертонічна хвороба ІІІ стадія, 2 ступеня, ризик 4, СН ІІа зі зниженою ФВ ЛШ ІІІ ФК за NYXA; артеросклероз БЦА; гіперліпідемія; синдром енйефалополінейропатії; атеросклероз МАГ, стенозуючий ПВСА до 50% ЛВСА 57%; цервікоторакалгія неясного генезу; травма; багатовузольний зоб І ст, еутиреоз; гіперурикемія; сечокам`яна хвороба (конкремент лівої нирки); пресбіопсія OU. Направлений до кардіолога Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» МО України для вирішення питання щодо можливості подальшого проходження військової служби.

У період з 25.07.2022 по 09.08.2022 Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» з основним діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІІ ст, ступінь 2, ризик 4 (дуже високий); ІХС; стенокардія напруги ІІ ФК; стенозуючий атеросклероз коронарних артерій (КВГ 13.07.2022: стеноз ПМШГ І сегмента 100%, ПКА ІІ сегмент 99%, ПКА І сегмент 65-70%); стенування-2 ОГ ЛКА та ПКА (13.07.2022); післяінфарктний (невідомої давності) великовогнищевий кардіосклероз; недостатність мітрального клапана з регургітацією І ст, недостатнічсть тристулкового клапана з регургітацією ІІ ст; легенева гіпертензія І ст. (виписний епікриз 9642).

У подальшому за рішенням ВЛК (свідоцтво про хворобу № 765 від 08.08.2022) Позивача на підставі статті 39-а графи ІІІ Рокладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

В графі 12 Діагноз постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва Свідоцтва про хворобу № 765 від 08.08.2022 визначено, що захворювання Позивача, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Після лікування лейтенант ОСОБА_1 (Позивач) повернувся до розташування Військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , де продовжив проходження служби у в/ч протягом вересня-жовтня 2022 року.

За фактом захворювання Відповідачем службове розслідування проведено не було.

Відповідно до витягу з наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2022 № 254 лейтенанта ОСОБА_1 (Позивача), Командира третього стрілецького взводу четвертої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , звільненого у відставку наказом Начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 21.10.2022 № 220, відповідно до пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, Позивача визнано таким що справи та посаду здав; направлено Позивача на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з 28.10.2022 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У подальшому ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено Позивача на медогляд до МСЕК на предмет визначення інвалідності (втрати працездатності у відсотках), потреби у протезуванні та отриманні страхової суми за обов`язковим особистим страхуванням військовослужбовців згідно з постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, як такого, котрий проходив військову службу з 28.02.2022 по 28.10.2022 (супровідний лист ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.11.2022 № 3817).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 765601 від 23.01.2023 Позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.02.2024, причина інвалідності: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно з витягом з Протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 13.04.2023 № 880 Комісія за результатом перегляду військово-облікової та медичної документації дійшла висновку, що захворювання лейтенанта у відставці ОСОБА_1 (Позивача), що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією, ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини. Постанову про причинний зв`язок захворювань за свідоцтвом про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 08.08.2022 № 765 - відмінено.

Згідно з інформацією про грошове забезпечення Позивача за 2022 рік, останньому в березні 2022 року, липні - жовтні 2022 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, нараховано додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць.

Вважаючи протиправною бездіяльність Відповідача щодо непроведення службового розслідування про обставини захворювання, ненадання довідки про обставини захворювання, а також щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) у розмірі 100 000,00 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період березень 2022 року, липень - жовтень 2022 року пропорційно в розрахунку на місяць, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що командуванню Військової частини НОМЕР_1 було відомо про різке погіршення стану здоров`я Позивача про що свідчить направлення на консультацію (госпіталізацію) лейтенанта ОСОБА_1 до Центру мікрохірургії ока, видане начальником медичної служби Військової частини НОМЕР_1 04.07.2023 № 398.

Проте, доказів призначення Відповідачем відповідного розслідування матеріали справи не містять та судом не встановлено, що в свою чергу свідчить про допущення Військовою частиною НОМЕР_1 протиправної бездіяльності, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За наведених обставин похідна позовна вимога про зобов`язання Відповідача провести службове розслідування також підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо невидачі Позивачу довідки про обставини захворювання та зобов`язання видати таку довідку, суд першої інстанції зазначив, що вимоги Позивача в цій частині задоволенню не підлягають, як передчасно заявлені.

Крім того, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо ненарахування та невиплати Позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 100 000,00 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та похідна від неї вимога зобов`язального характеру задоволенню не підлягають, оскільки розслідування за фактом захворювання Позивача буде призначене Відповідачем лише після прийняття рішення у даній адміністративній справі.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100000 грн за період березень 2022 року, вересень - жовтень 2022 року, суд першої інстанції зазначив наступне.

Матеріалами справи підтверджено безпосередню участь Позивача у бойових діях у березні 2022 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що Позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у вказаних районах ведення таких бойових дій в період вересень - жовтень 2022 року.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати Позивачу додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити Позивачу додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням фактично виплачених сум.

Разом з тим, оскільки Позивачу не було здійснено виплату додаткової винагороди у повному розмірі при звільненні і у цій адміністративній справі, з огляду на відсутність сплати такої суми на момент розгляду цієї справи, суд першої інстанції вважав передчасними вимоги про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення вказаних вище позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає:

- підготовку громадян до військової служби;

- приписку до призовних дільниць;

- прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

- проходження військової служби;

- виконання військового обов`язку в запасі;

- проходження служби у військовому резерві;

- дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 2-4 статті 2 Закону 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення № 402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу I вказаного Положення військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу II Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час. Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби, а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я.

Главою 6 розділу II Положення № 402 передбачено порядок медичного огляду військовослужбовців.

Пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 визначено, що направлення на медичний огляд проводиться, зокрема, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Згідно з пунктом 6.2 глави 6 розділу II Положення № 402 на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подається, зокрема подання на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва) (абзац дев`ятий пункту 6.2 глави 6 розділу II Положення).

Відповідно до пункту 6.10 глави 6 розділу II Положення № 402 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.

Пунктом 20.4 глави 20 розділу II Положення № 402 передбачено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов, зокрема, «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Згідно з пунктом 21.1 глави 21 розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Пунктом 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

д) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Таким чином, формулювання постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв безпосередньо пов`язане із встановленим ВЛК діагнозом, причинним зв`язком захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, а також із наданням відповідних документів про обставини їх одержання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва про хворобу № 765 від 08.08.2022 захворювання Позивача, пов`язані з проходженням військової служби; на підставі статті 39-а графи ІІІ Розкладу хвороб непридатний до проходження військової служби з виключенням з військового обліку.

Отже, постанова госпітальної ВЛК терапевтичного профілю НВМКЦ «ГВКГ» (Свідоцтво про хворобу № 765 від 08.08.2022) була прийнята відповідно до підпункту «д» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402.

Разом з тим, відповідно до Витягу з протоколу засідання від 13.04.2023 № 880, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України за результатом перегляду військово-облікової та медичної документації дійшла висновку, що захворювання Позивача пов`язані з захистом Батьківщини та відмінила постанову про причинний зв`язок захворювань Позивача за Свідоцтвом про хворобу госпітальної ВЛК терапевтичного профілю НВМКЦ «ГВКГ» № 765 від 08.08.2022.

Таким чином, постанову Центральної ВЛК ЗСУ (витяг з протоколу від 13.04.2023 № 880) прийнято відповідно до підпункту «а» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402.

Колегія суддів звертає увагу, що у Свідоцтві про хворобу № 765 від 08.08.2022 було зазначено, що медичний огляд Позивача проводився за розпорядженням Начальника НВМКЦ «ГВКГ» від 25.07.2022.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини) визначено Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289 (далі - Інструкція № 332).

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 332 передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції № 332 про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Згідно з абзацом першим пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 332 нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Таким чином, призначенню розслідування у зв`язку з нещасним випадком має передувати повідомлення військовослужбовця безпосередньому командиру про його настання, а у разі несвоєчасного повідомлення чи втрати працездатності не відразу - рапорт безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця.

Як вбачається з матеріалів справи, командуванню Військової частини НОМЕР_1 було відомо про різке погіршення стану здоров`я Позивача, що підтверджується направленням на консультацію (госпіталізацію) лейтенанта ОСОБА_1 (Позивача) до Центру мікрохірургії ока, виданим Начальником медичної служби Військової частини НОМЕР_1 04.07.2023 № 398.

Проте, докази призначення Відповідачем відповідного розслідування в матеріалах справи відсутні, та такі надано не було.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправної бездіяльності Відповідача щодо непроведення службового розслідування з метою встановлення причини захворювання Позивача, передбачене наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», та зобов`язання Відповідача провести відповідне службове розслідування.

Щодо адміністративного позову в частині виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн, право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження служби у березні 2022 року, колегією судів встановлено наступне.

За приписами ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову № 168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної Постанови № 168, передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

У подальшому, до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 217, від 22 березня 2022 року № 350, від 01 квітня 2022 року № 400, при цьому, вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, а розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022, внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виключивши в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби)». Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022, вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022, внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка. Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022, вона набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Також, постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а саме в абзаці першому слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць). Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 червня 2022 року.

Крім того, відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022, внесені наступні зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»: «У пункті 1: 1) в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022, вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в чинній редакції), на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови № 168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, Міністерство фінансів зобов`язано опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Крім того, 23.06.2022 Міністром оборони України прийнято Окреме доручення № 912/в/29 про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних сил України.

Так, відповідно змісту пункту 1 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/а/29 від 23.06.2022, під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів слід розуміти виконання військовослужбовцем, у тому числі: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка(який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних(бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або Штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ(сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань зведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань зведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

На період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

- 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

- 30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави-відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального-штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у тому числі повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 10.02.2023 № 1657/364 (а.с. 44), витягу з журналу бойових дій командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 № 213 щодо безпосередньої участі у бойових діях військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 45) лейтенант ОСОБА_1 у складі четвертої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 дійсно в період з 05.03.2022 по 30.06.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в м. Київ, м. Миколаїв.

Таким чином матеріалами справи підтверджено безпосередню участь Позивача у бойових діях у березні 2022 року.

Разом з тим, Позивачу не була виплачена додаткова винагорода у розмірі, підвищеному до 100000,00 грн пропорційно часу участі у таких діях та заходах за березень 2022 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо ненарахування та невиплати Позивачу додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період березень 2022 року в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням виплачених сум.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Військової частини НОМЕР_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування у вказаній частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Л.О. Костюк

О.М. Оксененко