Справа № 380/18007/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/18007/23 пров. № А/857/5470/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Кухтея Р.В., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року (головуючого судді Москаля Р.М., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/18007/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісопторг» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Сервісопторг» 02.08.2023 звернулося в суд з позовом до Львівської митниці в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: - рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/000098/2 від 19.05.2023; - рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/000099/2 від 22.05.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року задоволено позов повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Львівська митниця подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, а оскільки надані ТОВ «Сервісопторг» документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари це обумовлювало необхідність запитувати від декларанта/уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК додаткові документи та відомості, надіслані на вимогу митного органу документи не усувають виявлені невідповідності.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що між ТзОВ «Сервісопторг» (Покупець) та Фірмою «ORIENTAL TRADE WORLDWIDE LIMITED» (Продавець, Китай) 15.02.2017 року був укладений Контракт № 836, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує пакувальне та переробне обладнання в асортименті (дозатори, закупорювальні, запаювальні, етикетувальні, пакувальні машини, маркіратори, машини для мийки, картонери, палетайзери, клейові машини, пневматичні преси та інше) та запчастини до нього згідно додатків до контракту, згідно з умовами, висловленими у даному Контракті. Відповідно до п. 5.1 Покупець оплачує товари в доларах США на банківський рахунок Продавця по факту постачання протягом 30 днів.

Загальна сума Контракту складає 400 000,00 дол. США та 100 000,00 Евро. Умови поставки Інкотермс 2010.

Додатковою угодою № 3 від 27.02.2023, до контракту № 836 від 15.02.2017 доповнено п.1 абз.1.1 контракту: різне обладнання для виробництва вугілля, вугілля в асортименті (деревне, з кокосової шкарлупи, з горіхової шкарлупи та ін). Також згідно цієї додаткової угоди пункт 5 абз 5.1 викладено у наступній редакції: покупець оплачує товари шляхом перерахунку суми згідно з інвойсами на банківський рахунок Продавця в доларах США або євро по факту постачання протягом 30 днів так і за попередньою оплатою. Додатковою угодою №3 від 27.02.2023 року внесено зміни до пункту 5 абзацу 5.1, а саме Покупець оплачує товари шляхом перерахунку суми згідно з інвойсами на банківський рахунок Продавця в доларах США або євро по факту постачання протягом 30 днів так і за попередньою оплатою.

На виконання вищевказаного контракту та з метою здійснення митного оформлення товарів, представником позивача (декларантом) було подано митні декларації в яких митна вартість товару була визначена за ціною інвойсу (рахунку-фактури) № 836/04041-1 на суму: 35 172, 00 дол. США.

З метою митного оформлення товарів позивач через уповноважену особу подав Львівській митниці митні декларації: 1) № 23UA18U8 від 19.05.2023 разом з копіями документів на товар, що підтверджують їх заявлену митну вартість, зокрема: - сертифікат аналізу № 15220/DBAP від 01.12.2022; пакувальний лист № 836/04041 від 04.04.2023; рахунок-проформа №PI/2023/0002 від 25.02.2023; рахунок-фактура (інвойс) № 836/04041-1 від 04.04.2023; коносамент № 1KT826230 від 13.04.2023; автотранспортна накладна від 15.05.2023; супровідний документ №23PL322080NS5WDQ10 від 16.05.2023; декларація про походження товару № 836/04041-1 від 04.04.2023; акт про проведення огляду (переогляду) товарів № 23UA89U9 від 18.05.2023; комерційна пропозиція від 15.03.2023; банківський платіжний документ №103 від 15.05.2023; банківський платіжний документ swift 202OT6 від 25.02.2023; банківський платіжний документ swift 202OT2 від 25.02.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №36 від 11.05.2023; комерційна пропозиція від 01.04.2023; прайс-лист від 20.03.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 25/27 від 16.05.2023 року; документ, що підтверджує митну вартість товару MIR/381/23 від 04.04.2023; зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів № 836 від 15.02.2017; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 04041 від 04.04.2023; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №1 від 16.11.2020; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 2 від 09.07.2021; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 3 від 27.02.2023; лист щодо сфери виробництва від 10.05.2023; перепустка 61064 від 18.05.2023; технічний процес від 16.05.2023; 2) № 23UA77U5 від 22.05.2023 разом з копіями документів на товар, що підтверджують їх заявлену митну вартість, зокрема: - сертифікат аналізу №15220/DBAP від 01.12.2022; пакувальний лист №836/04041 від 04.04.2023; рахунок-проформа №PI/2023/0002 від 25.02.2023; рахунок-фактура (інвойс) №836/04041-1 від 04.04.2023; коносамент №1KT826230 від 13.04.2023; автотранспортна накладна 3790 від 17.05.2023; банківський платіжний документ №103 від 15.05.2023; банківський платіжний документ swift 202OT6 від 25.02.2023; банківський платіжний документ swift 202OT2 від 25.02.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №36 від 11.05.2023; комерційна пропозиція від 01.04.2023; прайс-лист від 20.03.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №25/27 від 16.05.2023; документ, що підтверджує митну вартість товару MIR/381/23 від 04.04.2023; зовнішньоекономічний договір SO/2023/0001 від 25.02.2023; зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів №836 від 15.02.2017; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №04041 від 04.04.2023; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №1 від 16.11.2020; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №2 від 09.07.2021; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №3 від 27.02.2023; лист щодо сфери виробництва від 10.05.2023; перепустка 61145 від 22.05.2023; лист щодо дочірньої компанії від 19.05.2023; 15/05-1 від 15.05.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості: а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який замінює його, та додатки до нього у разі їх наявності;- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларант позивача просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав витребувані документи: прайс-лист, комерційну пропозицію та висновок ДП Держзовнішінформ від 16.05.2023 № 25/77.

За результатами розгляду митної декларації та поданих до неї документів, Львівська митниця прийняла рішення про відмову у митному оформленні товарів з підстави прийняття Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000098/2 від 19.05.2023 та № UA209000/2023/000099/2 від 22.05.2023 (далі - оскаржувані рішення).

Позивач визначив митну вартість товарів, обравши для цього основний метод, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами опрацювання поданих декларацій та документів Львівська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів від 19.05.2023 № UA209000/2023/000098/2 (а.с. 108), від 22.05.2023 № UA209000/2023/000099/2 (а.с. 95) та Картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/000258 (а.с. 109) та № UA209170/2023/000260 (а.с. 96).

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів UA209000/2023/000098/2 від 19.05.2023, в графі 33 зазначено таке:

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів: - Копія митної декларації країни відправлення товару № 23PL322080NS5WDQ10 від 16.05.2023 не містить відомостей щодо числових значень митної вартості, що унеможливлює перевірку правильності обчислення ціни товару, а у графі 40 даної митної декларації міститься посилання на попередній митний документ, який до митного оформлення не подавався; - Додаток № 04041 від 04.04.2023 укладений між ORIENTAL TRADE WORLDWIDE LIMITED (Гонг Конг) та ТОВ СЕРВІСОПТОРГ. Отже контрагент в додатку є відмінним від контрагента в контракті; - Додатки до контрактів 1,2,3 відсутні Прізвища та імена підписантів , що не дає можливості розглядати їх належними документами для підтвердження митної вартості; - У гр.22 CMR б/н від 15.05.2023 відсутні реквізити відправника товару з території Польщі; - Згідно пакувального листа № MIR/381/23 вантажоодержувачем товару є ТОВ "Сервісопторг, а продавцем - PT MUTIARA INDO RESOURCES, перевезення товару здійснювалось на умовах поставки CIF, що викликає сумнів у правдивості задекларованих умов поставки; - Комерційна пропозиція від 01.04.2023, що підтверджує вартість товару встановлено на квітень-травень поточного року згідно контракту № 836 від 15.02.2017, проте проформа-інвойс № РІ/2023/0002 виставлена 25.02.2023, не може враховувати вартість сировини на квітень-травень. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (пакування та фактурної вартості товару) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу України.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. На вимогу декларантом надано прайс-лист (адресовано для одного покупця, а не для необмеженої кількості клієнтів). Висновок ДП Держзовнішінфом № 25/77 від 16.05.2023 (не містить порівняльного аналізу щодо цін на товар на ринку Індонезії, а також базується на інформації, яку надав продавець).

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA209230/2023/28042 від 19.03.2023 - де митна вартість такого товару становить 1,80 дол. США за кг».

У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів UA209000/2023/000099/2 від 22.05.2023, в графі 33 зазначено таке:

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі-МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів: - У гр.22 CMR 3790 від 17.05.2023 відсутні реквізити відправника товару з території Польщі; - Додаток № 04041 від 04.04.2023 зазначений в 44 графі містить документ додаток 03031 від 03.03.2023 до контракту 910 від 17.04.2019; - В проформі інвойс РІ/2023/0002 від 25.02.2023 вантажоотримувачем вказаний ТОВ "Сервісопторг" та зазначені умови поставки CFR Gdansk. Згідно пакувального листа №MIR/381/23 вантажоодержувачем товару є ТОВ "Сервісопторг", а продавцем - PT MUTIARA INDO RESOURCES, перевезення товару здійснювалось на умовах поставки CIF, що викликає сумнів у правдивості задекларованих умов поставки; - Комерційна пропозиція від 01.04.2023, що підтверджує вартість товару встановлено на квітень- травень поточного року згідно контракту № 836 від 15.02.2017, проте проформа-інвойс № РІ/2023/0002 виставлена 25.02.2023, не може враховувати вартість сировини на квітень-травень.

Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (пакування та фактурної вартості товару) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу України. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. На вимогу декларантом надано прайс лист, комерційну пропозицію. Висновок ДП Держзовнішінфом № 25/7І7 від 16.05.2023 (не містить порівняльного аналізу щодо цін на товар на ринку Індонезії, а також базується на інформації, яку надав продавець). Інших документів на вимогу не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих : документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA209230/2023/28042 від 19.03.2023 - де митна вартість такого товару становить 1,80 дол. США за кг.

Позивач, не погоджуючись із вище вказаними рішеннями, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №809/946/17.

Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що позивач визначив митну вартість товару за ціною договору, яка зазначена в інвойсі № 836/04041-1 від 04.04.2023 (35172 USD) та додатку № 04041 від 04.04.23 до контракту №836 від 15.02.2017, з урахуванням витрат на транспортні послуги, а на підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу разом з митними деклараціями документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, а саме: - сертифікат аналізу №15220/DBAP від 01.12.2022; пакувальний лист №836/04041 від 04.04.2023; рахунок-проформа №PI/2023/0002 від 25.02.2023; рахунок-фактура (інвойс) №836/04041-1 від 04.04.2023; коносамент №1KT826230 від 13.04.2023; автотранспортна накладна 3790 від 17.05.2023; банківський платіжний документ №103 від 15.05.2023; банківський платіжний документ swift 202OT6 від 25.02.2023; банківський платіжний документ swift 202OT2 від 25.02.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №36 від 11.05.2023; комерційна пропозиція від 01.04.2023; прайс-лист від 20.03.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №25/27 від 16.05.2023; документ, що підтверджує митну вартість товару MIR/381/23 від 04.04.2023; зовнішньоекономічний договір SO/2023/0001 від 25.02.2023; зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів № 836 від 15.02.2017; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №04041 від 04.04.2023; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №1 від 16.11.2020; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №2 від 09.07.2021; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №3 від 27.02.2023; лист щодо сфери виробництва від 10.05.2023; перепустка 61145 від 22.05.2023; лист щодо дочірньої компанії від 19.05.2023; 15/05-1 від 15.05.2023.

Суд враховує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Суд проаналізував зміст наданих декларантом документів та встановив, що такі містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар. Так, в інвойсі № 836/04041-1 від 04.04.2023 чітко вказано вартість товару Вугілля деревне з кокосової шкаралупи 22 275 кг та 21 690 кг (загальна вартість 35172,00 USD).

Оцінюючи аргументи апеляційної скарги суд враховує, що ТОВ Сервісопторг на електронне повідомлення митного органу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої вартості товару надіслало митниці повідомлення про надання додаткових документів щодо митної декларації МД: № 23UA18U8, додатково долучило: прайс-лист, висновок ДП Держзовнішінформ № 25/77 від 16.05.2023; щодо митної декларації МД: № 23UA77U5, додатково долучило: прайс-лист, комерційну пропозицію та висновок ДП Держзовнішінформ № 25/77 від 16.05.2023.

Відповідач витребував визначені у ст. 53 МК України документи та не надав доказів того, що подані позивачем документи для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Щодо доводів відповідача про відсутність реквізитів відправника товару з території Польщі у гр.22 CMR № 3790 від 17.05.2023 та CMR б/н від 15.05.2023 суд зазначає, що відсутність реквізитів відправника в цій графі жодним чином не впливає на визначення митної вартості такого товару. Товаротранспортна накладна може бути джерелом відомостей про країну походження товару (частина дев`ята статті 43 МКУ), про кількість вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування (частина друга статті 191 МКУ), про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари (частина друга статті 221 МКУ), відповідно нормами митного законодавства не передбачено, що товаротранспортна накладна є джерелом відомостей про митну вартість товарів.

Щодо покликання відповідача в оскарженому рішенні на те, що контрагент в додатку № 04041 від 04.04.2023 є відмінним від контрагента в контракті, то суд відзначає, що дійсно у цьому додатку допущено технічну помилку на початку документа, а саме у найменуванні покупця невірно вказано ТОВ Сервісотпорг замість правильного ТОВ Сервісопторг. Водночас в реквізитах сторін помилка відсутня та зазначено вірну назву покупця ТОВ Сервісопторг. Більше того, на документі стоїть печатка підприємства ТОВ Сервісопторг, що цілком дає змогу встановити контрагента. Суд акцентує увагу на тому, що відповідач ні в оскарженому рішенні, ні під час розгляду справи не довів, яким чином технічна помилка у назві контрагента (переплутані місцями літери Т та П), за наявності інших документів, впливає на складові митної вартості товарів. У зв`язку з цим, суд критично оцінює означену підставу для витребування документів.

Щодо підстави для коригування митної вартості товарів вказаного відповідачем: додаток № 04041 від 04.04.2023 зазначений в 44 графі містить документ додаток 03031 від 03.03.2023 до контракту 910 від 17.04.2019, то ознайомившись зі змістом додатку № 04041 від 04.04.2023 до контракту № 836 від 15.02.2017, суд встановив, що він не містить інформації про додаток № 03031 від 03.03.2023, тому суд не бере до уваги цей аргумент.

Щодо аргументу відповідача про відсутність у додатках до контрактів 1,2,3 прізвищ та імен підписантів, що не дає можливості розглядати їх належними документами для підтвердження митної вартості, суд зазначає, що такі документи містять реквізити та печатки сторін, а також підписи підписантів, які є однаковими на усіх поданих документах. крім того, даний, на думку митниці, дефект не впливає на визначення митної вартості товару також.

Щодо зауважень митного органу про зазначення в інвойсі умов поставки CFR, а у пакувальному листі - умов поставки CIF, суд зазначає таке. Згідно правил Інкотермс 2010 у разі міжнародних перевезень за умовами CFR (вартість, фрахт) на продавця покладається обов`язок своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно й сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. Згідно з Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF (вартість, страхування, фрахт) покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування. Таким чином, витрати на транспортування покладаються на продавця та вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар (фактурної вартості товару), у зв`язку з чим не додаються при визначенні митної вартості товару. Тому суд не бере до уваги ці зауваження.

Щодо доводів відповідача про те, що копія митної декларації країни відправлення товару не містить відомостей щодо числових значень митної вартості, суд звертає увагу, що внесення тих чи інших відомостей до митних декларацій країни відправлення є прерогативою продавця. Оскільки позивач є покупцем, то він не може впливати на занесення тих чи інших даних до згаданої декларації.

Так само суд не бере до уваги аргумент про відсутність при митному оформленні документа, який зазначений у графі 40 митної декларації країни відправлення товару, з огляду на те, що при надсиланні вимоги до декларанта про надання додаткових документів митний орган цей документ не витребовував, а його відсутність як підстава для митних консультацій не згадувалося. Натомість відповідач, вимагаючи надати додаткові документи, просто цитував статтю 53 МКУ (перелічив усі можливі документи, перелічені в МКУ), не конкретизуючи, яких саме документів недостатньо для митного оформлення товарів, тим самим спонукаючи позивача діяти на власний розсуд. Тому посилання на відсутність котрогось із документів, які не витребовувались на стадії консультацій з декларантом, як на підставу для коригування митної вартості товару, є очевидно безпідставними та необґрунтованими.

Щодо покликань відповідача на те, що висновок ДП Держзовнішінфом № 25/77 від 16.05.2023 не містить порівняльного аналізу щодо цін на товар на ринку Індонезії, а також базується на інформації, яку надав продавець, суд звертає увагу на те, що ДП Держзовнішінформ використовувало статистичні дані та дані міжнародних майданчиків. Окрім цього, було проаналізовано поточний рівень цін за пропозиціями на постачання вугілля з кокосової шкарлупи на умовах FOB країн виробників, і визначено, що з Індонезії наявні пропозиції від 350-400 USD/мт в залежності від якості. Також ДП Держзовнішінформ за наявними даними ІТС з посиланням на дані BPS-Statisties Indonesia, провів аналіз середньостатичних експортних цін з Індонезії за кодом ТН ЗЕД 440220 (лют. 2022 р. від 0,45 дол. США/кг в групі провідних імпортерів з Індонезії). Також проведено аналіз динаміки, що склалася протягом січня-травня 2023 року на ринку перевезень. Було зазначено, що прослідковується значне падіння фрахтових ставок. Крім того, було зазначено, що контрактний рівень цін на вугілля з кокосової шкарлупи є прийнятним та відповідає ціновій політиці компанії-грейдера. Окрім використання інформації щодо аналогічних товарів з мережі інтернет, ДП Держзовнішінформ отримало інформацію безпосередньо від постачальника товару, який у повній мірі підтвердив контрактну/митну вартість поставленого товару, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача є необґрунтованими.

Крім того, суд критично оцінює зауваження митного органу щодо того, що зазначена у прайс-листі постачальника цінова пропозиція є суб`єктивною та не адресована необмеженій кількості заінтересованих покупців з огляду на те, що відповідач не навів жодного нормативно-правового акту, зокрема міжнародних чи хоча б актів країни постачальника, які б доводили обов`язковість складання прайс-листа для необмеженого кола покупців, а не для конкретного покупця та вносити до нього саме певні товари, а не будь-які інші. Крім цього, оскільки жодним міжнародним нормативно-правовим актом не закріплена форма прайс-листа та вимоги щодо його змісту, то не можна однозначно тлумачити наданий постачальником прайс-лист як такий, що був складений виключно для позивача. Зі змісту прайс-листа лише видно, що він був направлений на ім`я позивача та стосується ціни певної категорії продукції постачальника. Водночас жодний факт не свідчить на користь того, що цей прайс-лист відрізняється від усіх інших, які надаються постачальником на ім`я інших покупців. Також не заслуговують на увагу покликання відповідача на те, що комерційна пропозиція від 01.04.2023, яка підтверджує вартість товару на квітень-травень поточного року згідно контракту № 836 від 15.02.2017, не може враховувати вартість сировини згідно виставленого інвойсу № РІ/2023/0002 від 25.02.2023.

Оцінюючи надані декларантом до митного оформлення документи та додаткові пояснення (на вимогу митниці в процесі митних консультацій) на підтвердження заявленої митної вартості товару суд дійшов висновку, що такі документи є достатніми для підтвердження заявленої ТОВ Сервісопторг митної вартості декларованого товару за основним методом.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.02.2023 у справі №815/6775/17, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000098/2 від 19.05.2023 та № 209000/2023/000099/2 від 22.05.2023, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2023/000258, №UA209190/2023/000260, прийняті Львівською митницею є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволено правомірно, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 820/2660/18, від 13.10.2023 у справі № 826/23845/15, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі №380/18007/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.В. Кухтей

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 18.06.2024