Справа № 280/4448/24
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року Справа № 280/4448/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справ

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо призупинення/припинення нарахування позивачу пенсії за віком з 01.06.2023;

зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії за віком позивачу з 01.06.2023 та здійснювати перерахування пенсії за наявними банківськими реквізитами позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, UA 1633377.

Позивач також просить суд допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що як свідчить аналіз положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» припинення виплати пенсії можливо лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону. Зауважує, що у листі ГУ ПФУ в Запорізькій області, від 26.02.2024 посилається, що підставою припинення виплати пенсії стала «інформація, яка надійшла» та на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» («в інших випадках, передбачених законом»). Однак, відповідач не зазначає, яка саме інформація надійшла, від кого, та найголовніше чи є підтверджуючі документи, які стали підставою для припинення виплати пенсії, який саме випадок мається на увазі. Водночас, пенсійним органом рекомендовано для поновлення пенсії звернутись особисто із відповідною заявою про поновлення виплати пенсії до органу Пенсійного фонду України, що призначив пенсію або за новим місцем фактичного перебування (на підконтрольній Україні території) з пакетом документів, але наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які залишились на окупованих територіях. Пояснює, що позивач фактично мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . До червня 2023 року включно пенсія нараховувалась на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, UA1633377, проте з 01.06.2023 виплату пенсії відповідачем було припинено. Позивач не погоджується з діями відповідача та вважає, що відповідач порушує його право на отримання пенсії.

Ухвалою судді від 21.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 04.06.2024 через систему «Електронний суд» надав до суду відзив (вх. №26244), в якому посилається на приписи Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, та зазначає, що за положеннями Закону №1058-IV та постанови № 22-1 заява про призначення пенсії подається до територіального органу Пенсійного фонду, позивачу необхідно подати заяву на поновлення виплати пенсії особисто до сервісного центру Пенсійного фонду України. Окрім того, зауважує, що відповідно до ч.1 ст.58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Відповідно до п.7 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства. Отже, вказує, що згідно з чинного законодавства функції по призначенню, перерахунку і виплаті пенсій покладені саме на Пенсійний Фонд України, який здійснює свої повноваження через створенні в установленому порядку територіальні управління. Враховуючи усе наведене вище, вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач через систему «Електронний суд» скерував до суду відповідь на відзив (вх. №26879 від 10.06.2024), у якій додатково наголошує, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами через особистий кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України (portal.pfu.gov.ua.) за допомогою Дія.Підпис або кваліфікованого електронного підпису (КЕП) з заявами про поновлення пенсійних виплат, про проходження ідентифікації та інше. Стверджує, що відповідачем неодноразово роз`яснено пенсіонерам, що для поновлення виплати пенсії ви можете обрати один із способів проходження фізичної ідентифікації, який максимально зручний та доступний для вас, зокрема: 1. особисто звернутись до територіальних органів Пенсійного фонду України або до установ АТ «Ощадбанк»; 2. дистанційно авторизуватись в особистому електронному кабінеті на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID»), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, або за допомогою відеоконференцзв`язку, проведеного територіальними органами ПФУ. Звертає увагу суду, що позивач отримував пенсію через КП «Приват банк», додає виписку з рахунку. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером та отримує з 20.05.2004 пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 від 14.02.2004.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області. Зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 .

До червня 2023 року включно пенсія нараховувалась на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, UA1633377, проте з 01.06.2023 виплату пенсії відповідачем було припинено.

В подальшому, 18.12.2023 позивачем була подана заява на ідентифікацію особи за допомогою відеоконференцзв`язку відповідно до Порядку встановлення територіальним органом Пенсійного фонду України особи одержувача пенсії, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, інших соціальних виплат шляхом відеоконференцзв`язку, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 20.11.2023 № 49-2 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 05.12.2023 за №2111/41167. За результатами проведеної верифікації одержувача пенсії шляхом відеоконференцзв`язку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення від 04.01.2024 №1232 про встановлення позивача, як особу одержувача пенсії.

Листом від 26.02.2024 №3288-2731/М-02/8-0800/24 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомив, що оскільки виплата пенсії не поновлюється в режимі відеоконференцзв`язку особам, виплату пенсії яким призупинено відповідно до пункту 5 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», було відмовлено в поновлені виплати пенсії згідно з Порядком №49-2. Відтак, враховуючи, що за положеннями Закону №1058-IV та постанови № 22-1 заява про призначення пенсії подається до територіального органу Пенсійного фонду, позивачу необхідно подати заяву на поновлення виплати пенсії особисто до сервісного центру Пенсійного фонду України.

Вважаючи дії відповідача щодо призупинення/припинення нарахування йому пенсії за віком з 01.06.2023 протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1058-IV).

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Водночас, відповідачем не обґрунтовано та судом не встановлено підстави для припинення виплати позивачу пенсії, передбаченої статтею 49 Закону № 1058-IV, з урахуванням довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.06.2024 №RTJBFK0RL9P57DCN, з якої вбачається, що до червня 2023 року пенсія нараховувалась на банківський рахунок позивача.

Крім того, як було зазначено Верховним Судом у постанові від 20.04.2022 у справі № 236/2495/17, та як зазначено у частині 1 вказаної статті, таке припинення виплати пенсії є можливим виключно на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Проте, як було встановлено судом та не заперечується відповідачем у відзиві на позов, припинення виплати пенсії позивачу було здійснено без прийняття окремого рішення з цього приводу, що є порушенням вимог частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV. Крім того, жодних доказів з цього приводу відповідачем суду надано не було.

Відповідно до статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Як було встановлено судом, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами стосовно поновлення виплати йому пенсії на його рахунок, який відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», але пенсія позивачу на цей рахунок так і не була перерахована.

Відмовляючи в поновленні виплати пенсії позивачу відповідач дійшов висновку, що приписи пункту 1.1. Порядку № 22-1 вимагають виключного особистого звернення позивача із заявою щодо поновлення виплати пенсії, проте системно проаналізувавши положення Порядку № 22-1, суд дійшов висновку про хибність такої позиції відповідача з огляду наступне.

Пунктом 1.1. розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), установлено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 1.2. розділу І Порядку № 22-1 визначено, що заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596.

За пунктом 2.8. розділу ІІ Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Положеннями пунктів 2.9. та 2.23. розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном, надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою. До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Відповідно до пунктів 4 та 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі - Порядок № 1596), виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України через вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків). Одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Пунктами 8-10 Порядку № 1596 передбачено, що поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті. Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

Водночас, абзацом 8 пункту 10 Порядку № 1596 передбачено також, що заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки у банках є заява про виплату пенсії та грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до пункту 10 Порядку № 1596 двома шляхами: або особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду, або від установи уповноваженого банку. За наявності такої заяви пенсіонера органи Пенсійного фонду зобов`язані здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках.

Суд зауважує, що жодне із положень Порядку № 22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатися особисто із заявою про виплату (поновлення виплати) йому пенсії шляхом її зарахування на поточний рахунок пенсіонера, у тому чи іншому банку.

Слід зазначити, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які залишились на тимчасово окупованих територіях, а тому існуючі загальні норми, на переконання суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати уповноважений представник пенсіонера. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії на визначений позивачем банківський рахунок є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом із тим, щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачу, суд зазначає, що такі вимоги спрямовані на майбутнє. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо заяви позивача про допущення до негайного виконання судового рішення в межах платежу за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 371 КАС України, суд який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні суду звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини 1 цієї статті.

Враховуючи, що в даному випадку судом не ухвалено рішення про стягнення певних сум з відповідача, відсутні підстави для звернення рішення суду до негайного виконання.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призупинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.06.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити з 01.06.2023 виплату ОСОБА_1 пенсії за віком за наявними банківськими реквізитами в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, НОМЕР_3 , з виплатою заборгованості з нарахованої пенсії, починаючи з 01.06.2023.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак