Справа № 456/4617/23
Суддя: Бораковський В. М.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/4617/23
Провадження № 2-а/456/3/2024
РІШЕННЯ

іменем України

20 червня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Бораковського В. М.

секретар судового засідання Черевата С. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, ОСОБА_2 поліцейського 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

В обґрунтування своїх позовних вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що 24.08.2023 поліцейським 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Кравчик А.Я. відносно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №7591557, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Так, 24 серпня 2023 року у селі Ков`ярі Пустомитівського району Львівської області на автодорозі Київ-Чоп він кермував автомобілем марки «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 та рухався із швидкістю 50 км. Приблизно о 13 год. 40 хв. поліцейським Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції його було зупинено за перевищення швидкості в даному населеному пункті. Незважаючи на те, що він рухався з дозволеною швидкістю в населеному пункті, поліцейський надрукував постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7591557 від 24.08.2023.

Зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а при розгляді справи працівниками поліції порушено цілий ряд його прав. Підстав для складання оскаржуваної постанови у працівника поліції не було, оскільки він не порушував п. 12.4 Правил дорожнього руху, про що зазначено у постанові. Також, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини. Його було протиправно позбавлено передбачених ст. 268 КпАП України прав, а при винесенні зазначеної постанови поліцейський не надав йому можливості скористатися правовою допомогою.

Візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідає принципу верховенства права і містить ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом з тим, в порушення зазначених вимог в зоні фіксації вимірювачем TRUCAM LTI 20/20 №ТС000584 швидкості руху транспортного засобу марки «ВМW Х5», Д.н.з. НОМЕР_1 , не були розміщені та не діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 "Населений пункт"; 5.46 "Кінець населеного пункта"; 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Крім того, законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», то ж лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

З урахуванням зазначеної правової норми, прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Поряд з цим, в порушення вищевказаної норми, фіксація швидкості руху його автомобіля поліцейським Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції здійснювалася шляхом утримання прилад TruCam поліцейським у руці.

Крім того, поліцейськими Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції його права, передбачені ст. 268 КпАП України, не роз`яснювалися, у тому числі і права на захист, а відтак порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАТ №7591557 від 24 серпня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Представником відповідачів подано відзив на адміністративний позов, в якому вона зазначає, що згідно Постанови, Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Порушення полягає у тому, що Позивач 24 серпня 2023 року о 13 год. 49 хв., керуючи автомобілем ВМW Х5 державний номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 98 км/год по автодорозі М-06 Київ-Чоп, 557 км, с. Ков`ярі чим перевищив дозволений ліміт швидкості більше ніж на 20 км/год, чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху. Вимірювання швидкості здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCam Lti 20/20, серійний номер ТС000584

Візуалізовані дані приладу спростовують доводи Позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач не заперечує факту керування транспортним засобом по автодорозі М-06 Київ-Чоп, 557 км, с. Ков`ярі і факту зупинення його співробітником Управління на підставі порушення ПДР України, а саме - швидкісного режиму.

Пункт 12.4. ПДР, встановлює дозволену швидкість руху у населених пунктах - не більше 50 км/год.

Також, відповідно до п. 12.9. «б» ПДР, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam Lti 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26536, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 17 листопада 2022 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam Lti 20/20 № ТС000584 є придатним до застосування.

При роботі з TruCam Lti 20/20 поліцейський виконує всього дві активні

дії: наводить позначку оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискає спусковий гачок приладу; після повторного звуку високого тону, що свідчить про фіксацію перевищення встановленої швидкості руху та здійснення фотографування транспортного засобу порушника, - відпускає спусковий гачок приладу.

Прилад TruCam введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України. TruCam, які введено в експлуатацію з 2012 по 2015 роки, дозволяється використовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - TruCam Lti 20/20 № ТС 000584, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази є доказом у розумінні вимог ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП.

Позивач у позовній заяві вказує: "...Незважаючи на те, що я рухався з дозволеною швидкістю в населеному пункті, поліцейський надрукував постанову...зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху я не порушував...не наведено жодного доказу моєї вини...мене було протиправно позбавлено передбачених ст. 268 КУпАП прав..." Дані доводи Позивача є очевидною брехнею, не відповідають об`єктивній реальності та такими, що не мають "під собою" жодного обгрунтування, яке могло б стосуватись предмету позову, адже Інспектор чітко спостерігав факт допущення Позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення Постанови.

На вимогу працівників поліції, Позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу та почав вести діалог з поліцейськими. Останні, дотримуючись ст. ст. 278,279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395 від 07.11.2015), представилися, пояснили правопорушнику причину зупинки та почали з`ясовувати всі необхідні обставини для початку розгляду справи по суті.

Керуючись статтею 72, ч. 3 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України, представником відповідачів надано відеозаписи з нагрудних відео- реєстраторів поліцейських Управління.

Інспектор є посадовою особою Управління і під час прийняття рішення керується законами України, Правилами дорожнього руху та іншими нормативно-правовими актами, і оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З наявних в УПП у Львівській області ДПП матеріалів справи вбачається, що на даній ділянці дороги розміщений дорожній знак 5.49 "Початок населеного пункту".

На офіційному сайті Департаменту патрульної поліції розміщена інформація про ділянки дороги, на яких здійснюється вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCam, та вказано, що зазначені ділянки дороги облаштовані відповідними дорожніми знаками, в тому числі на ділянці автодороги М-06 Київ-Чоп 557 км, с.Ков`ярі.

У позовній заяві позивач вказує: "...при винесенні зазначеної постанови поліцейський не надав мені можливості скористатися правовою допомогою... , що також не відповідає дійсності, адже, як вбачається із відеозаписів нагрудних відеореєстраторів поліцейських, Позивач навіть не заявляв клопотання щодо бажання скористатись правовою допомогою, тому дані доводи Позивач здійснює з метою введення суду в оману та таким чином уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої цією Постановою.

При цьому, згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб.

Отже, Інспектор Управління приймаючи рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності діяв в межах власної дискреції, яка визначається завданнями та функціями передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП та посадовою інструкцією патрульного поліцейського.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення Інспектор Управління виніс постанову по вказаній справі керуючись статтею 283 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

Інспектор мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення є обгрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

До Позивача застосовано адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, санкція якого передбачає штраф у розмірі 340 гривень. Дане стягнення застосоване в чіткій відповідності букві закону та метою якого є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим Позивачем так і іншими особами, що відповідає меті адміністративного стягнення, яка передбачена ст. 23 КУпАП.

Враховуючи викладене, просить відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідачів у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позов просить розглянути справу без її участі у порядку письмового провадження.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Позивачем 11.06.2024 подано заяву про розгляд справи без його участі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 21.02.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою від 21.03.2024 судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відкладено розгляд справи, замінено неналежного відповідача ГУ НП у Львівській області на Управління патрульної поліції у Львівській області.

Ухвалою від 03.05.2024 судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відкладено розгляд справи.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7591557 від 24.08.2023, 24 серпня 2023 року о 13 год. 49 хв у селі Ков`ярі Пустомитівського району Львівської області на автодорозі Київ-Чоп М-06, 557км, водій автомобіля марки «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті та рухався із швидкістю 98 км, чим порушив п.12.4 ПДР. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно із копією фото з приладу TruCam LTI 20/20 серійний номер TC 000584, за допомогою лазерного вимірювача TruCam серійний номер TC000584 24 серпня 2023 року о 13 год. 48 хв. на автодорозі Кихв-Чоп, 557 км, із обмеженням швидкості 73 км/год зафіксовано автомобіль з державними номерними знаками НОМЕР_1 зі швидкістю 98 км/год.

Відповідно до копії свідоцтва про повірку № 22-01/26536 від 17.11.2022, яке чинне до 17.11.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 TC 000584 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ± 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20» підтверджується наявністю виданого ДП «Укрметртестстандарт» сертифіката перевірки типу № UА.ТR. 001 84-20 Rev. 0 від 13 липня 2020 року та сертифіката відповідності № UА.ТR. 001 22 004-21 від 10 березня 2021 року.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що долучена представником відповідачів на оптичному диску, зафіксовано, що поліцейським роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ознайомлено з фотознімками і відеозаписом, зробленим приладом TruCam.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства та Правил дорожнього руху.

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У свою чергу, згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-3 від 31.01.2018 року.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №15 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-3, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, наданий відповідачем.

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки встановлено, що відповідачем роз`яснені позивачу права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ознайомлено з фотознімками і відеозаписом, зробленим приладом TruCam.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається, як на підставу для скасування постанови про адміністративне правопорушення, на відсутність в його діях складу правопорушення, порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваної постанови.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Версія позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а винність позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає доведеною та підтвердженою матеріалами наявними у справі. Пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд оцінює критично, а позиція зайнята позивачем щодо невизнання своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

Суд не погоджується з аргументами позивача, вважає такі не обґрунтованими та не підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

За таких обставин суд вважає, що інспектором 3 батальйону 3 роти патрульної поліції УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кравчиком А.Я. постанову серії ЕАТ № 7591557 від 24.08.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесено обґрунтовано і на законних підставах, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі статті 19 Конституції України, статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 6, 9, 19, 77, 78, 90, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Відмовити повністю у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В. М. Бораковський