Справа № 160/9524/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2024 рокуСправа №160/9524/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРКОН-Д» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,
12.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла з позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРКОН-Д» (далі - позивач) до Дніпровської митниці (далі - відповідач), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці від 14.11.2023 № UA110000/2023/000050/2.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 відкрито провадження в адміністративній справі № 160/9524/24 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
30.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Отже, відповідач вказує, що за результатам розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості. Однак, під час проведення процедури консультацій декларантом не спростовані розбіжності та відсутність даних. Таким чином, враховуючи результати митного контролю, та те, що позивач відмовився від надання додаткових документів, відповідачем було здійснено коригування митної вартості товару.
10.05.2024 відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів, а саме скріншоту сторінки сайту, що стало джерелом для коригування митної вартості автомобіля.
Згідно з частинами 5, 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 02.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БАРКОН-Д» (покупець) та компанією «ALIKA-L SP. Z О.О.Z siedziba w Warszawa», Варшава (Польща) (продавець) укладений контракт №02/11-4 міжнародної купівлі-продажу.
Пунктом 1.1 контракту визначено, що продавець продає, а покупець купує вживані автомобілі, мотоцикли згідно інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту.
Пунктом 2.2 контракту узгоджено, що загальна вартість контракту складає 9000,00 євро.
У графі 33 зазначеного рішення митниці зазначено, що за результатом аналізу документів встановлено наступне:
1. Пунктом 1.1 контракту визначено, що продавець продає, а покупець купує вживані автомобілі, мотоцикли, згідно інвойсів. Пунктом 2.2 контракту узгоджено, що загальна вартість контракту складає 9000,00 євро. Однак, узгоджуючи вартість контракту, сторони не узгоджують найменування товару, що є об`єктом купівлі-продажу. Вищезазначене свідчить про формальний характер контракту та ставить під сумнів достовірність і об`єктивність інформації, яка зазначена в контракті.
2.1. Накладна CMR від 05.11.2023 № 0062 не завірена печаткою/підписом відправника, відсутня печатка перевізника.
2.2. В графі 5 CMR зазначено тільки номер контракту «02/11-4», без зазначення дати документу. Зазначене не дає можливості ідентифікувати наданий до митного контролю контракт та CMR. До того ж, товар, що є об?єктом купівлі-продажу, в контракті не зазначено.
2.3. Згідно графи 21 CMR, дата складання документу - 05.11.2023; згідно графи 4 CMR, дата завантаження транспортного засобу - 05.11.2023; в графі 16 CMR зазначено перевізника «Ovsiannikov Mykola Ihorovych». При цьому, до митного контролю надано договір-заявка №07-1/11-2023 між ТОВ «БАРКОН-Д» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець), який складено пізніше дати CMR - 07.11.2023.
2.4. В пункті 9 договору-заявки від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 між ТОВ «БАРКОН-Д» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) зазначено посилання на CMR від 06.11.2023 № 0062. При цьому, до митного контролю декларантом надано CMR від 05.11.2023 № 0062.
2.5. В графі «Дата завантаження» договору-заявки від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 між ТОВ «БАРКОН-Д» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) зазначено 07.11.2023, що не відповідає даним графи 4 CMR - 05.11.2023.
2.6. Згідно графи 16 CMR, перевізник - «Ovsiannikov Mykola Ihorovych». Договір-заявка від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 укладено між ТОВ «БАРКОН-Д» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець). При цьому, в графі «Вартість перевезення за маршрутом» договору-заявки від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 зазначено, що експедиторська винагорода включена у вартість перевезення. Отже, мало місце залучення до перевезення оцінюваного товару третьої особи, інформація щодо якої декларантом не надається.
Враховуючи вищезазначені розбіжності та невідповідності, згідно частини 3 статті 53 МКУ, митним органом встановлено, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме - витрат на транспортування оцінюваного транспортного засобу до місця ввезення на митну територію України.
Митницею, враховуючи, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований транспортний засіб, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару - витрат на транспортування оцінюваного транспортного засобу до місця ввезення на митну територію України, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, керуючись частиною 3 статті 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Згідно частини 6 статті 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
У відповідь на запит митного органу 14.11.2023 декларантом надано лист, яким повідомлено митний орган, що інших документів, в т. ч. передбачених частиною 6 статті 53 МКУ на даний час надати немає можливості, а також сформульовано звернення до митного органу щодо закінчення митного оформлення.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України позивач згідно з листом за вих. №18/3 від 18.03.2023 направив додатково копії наступних документів: свіфт № б/н від 10.11.2023; договір-заявку на перевезення № 07-1/11-2023 від 02.11.2023 з уточненням; рахунок-фактуру № 1 від 13.11.2023 з уточненням; платіжну інструкцію № 49 від 13.11.2023; акт виконаних робіт № 1 від 13.11.2023; довідку від 07.11.2023 з уточненням; ЦМР № 0062 від 05.11.2023 з уточненням.
Відповідно до листа за вих. № 7.5-1/15-02/13/1770 від 25.03.2024 Дніпровська митниця після аналізу додатково наданих документів залишила чинним рішення про коригування митної вартості від № UA110000/2023/000050/2 від 14.11.2023, зазначивши наступне:
2. Зверненням від 18.03.2024 № 18/3 ТОВ «БАРКОН-Д» додатково надано договір-заявку на перевезення від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 (з уточненням). Порівнюючи з договором-заявкою від 07.11.2023 № 07-1/11-2023, наданим до митного оформлення, встановлено внесення змін у пункт «Дата завантаження»: дату «07.11.2023» змінено на фразу прописом «Згідно CMR» та у пункт 9) «Умови цієї заявки-договору поширюються на...»: дату CMR №0059 «06.11.2023» змінено на «05.11.2023», дату CMR № 0062 «06.11.2023» змінено на «05.11.2023». Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за угодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 8) договору-заявки від 07.11.2023 № 07-1/11-2023, даний договір-заявка, всі додатки та додаткові угоди до нього, а також листування щодо нього, передані сторонами одна одній за допомогою факсимільного зв`язку та електронної пошти мають повну юридичну силу та доказове значення в суді. Документ, згідно якого сторони досягли згоди про внесення змін (уточнень) до договору-заявки від 07.11.2023 № 07-1/11-2023, до митного органу не надано. Таким чином, уточнення до договору-заявки від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 внесені у спосіб, не передбачений законом. На теперішній час у митниці наявні 2 договори-заявки з однаковими реквізитами (від 07.11.2023 № 07-1/11-2023), проте з різними даними щодо дати завантаження товарів та дати накладних CMR щодо доставки товарів, на які поширюються умови договору-заявки від 07.11.2023 № 07-1/11-2023.
6. За результатом аналізу додатково наданої накладної CMR від 05.11.2023 № 0062 (з уточненням) встановлено, що відповідні зміни (уточнення) до документу вчинені та завірені директором ТОВ «БАРКОН-Д» ОСОБА_6 . Однак, дата внесення відповідних змін (уточнень) не зазначена. Також встановлено, що, відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 02.11.2023 №02/11-4, укладеного ТОВ «БАРКОН-Д» з компанією «ALIKA-L sp. z о.о.» (Польща), директор ТОВ «БАРКОН-Д» - Лапенко О.А. При цьому, повноваження директора ТОВ «БАРКОН-Д» ОСОБА_6 документально не підтверджені. Автотранспортна накладна CMR від 05.11.2023 №0062 надавалась до митного оформлення, інформація про і розгляд наведена у рішенні про коригування митної вартості від 14.11.2023 № UA110000/2023/000050/2 та повідомленнях митниці. На теперішній час у митниці наявні 2 накладні CMR з однаковими реквізитами (05.11.2023 № 0062), проте з різними відомостями щодо дати контракту та відміток продавця і покупця транспортного засобу.
Враховуючи зазначене, наявні сумніви щодо достовірності додатково наданої накладної CMR від 05.11.2023 № 0062 (з уточненням). Документи (копії договору-заявки на перевезення від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 (з уточненням), рахунку на оплату від 13.11.2023 № 1 (з уточненням), платіжної інструкції від 13.11.2023 № 49, акту виконаних робіт від 13.11.2023 №1, CMR від 05.11.2023 № 0062 (з уточненням)) надані до митного органу лише зі зверненням ТОВ «БАРКОН-Д» від 18.03.2024 № 18/3, а відтак не засвідчують помилковості зауважень митного органу, що полягли в основу рішення про коригування митної вартості від 14.11.2023 № UA110000/2023/000050/2. Декларантом не обґрунтовано неможливості надання зазначених документів до митного оформлення з огляду на дату формування цих документів, у разі їх фактичного існування на час здійснення контролю правильності визначення митної вартості.
Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України (далі МК України) встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митним кодексом України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Наказом Державної митної служби України № 689 від 11.09.2015 року затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
У випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
Контроль за правильністю визначення митної вартості у випадках, передбачених абзацом першим, здійснюється посадовою особою, що здійснює такий контроль, за погодженням з керівником підрозділу митного оформлення (заступником керівника, старшим зміни). Відповідне погодження засвідчується шляхом проставлення підпису на роздрукованому переліку митних формальностей за митною декларацією, поряд з відомостями про виконання митної формальності за напрямком контролю митної вартості (п.8 розділу 2 Методичних рекомендацій).
Відповідно до положень частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України).
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, відповідно до пункту першого частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з приписами 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Митна вартість товару, заявлена згідно з контрактом від 02.11.2023 №02/11-4, становить 9000,00 євро.
Щодо доводів митного органу про ненадання документів, що підтверджують сплату транспортно-експедиційних послуг, відомостей про вартість транспортування товарів до ввезення на митну території України, документів що підтверджують витрати на навантаження, вивантаження, суд зазначає наступне.
Позивач листом вих. №18/1 від 18.03.2024 року направив до митного органу додатково копії наступних документів: свіфт № б/н від 10.11.2023; договір-заявка на перевезення № 07-1/11-2023 від 02.11.2023 з уточненням; рахунок-фактура № 1 від 13.11.2023 з уточненням; платіжна інструкція № 49 від 13.11.2023; акт виконаних робіт № 1 від 13.11.2023; довідка від 07.11.2023 з уточненням; ЦМР № 0062 від 05.11.2023 з уточненням.
Факт поставки на визначених умовах підтверджується наступними документами: свіфт № б/н від 10.11.2023; договір-заявка на перевезення № 07-1/11-2023 від 02.11.2023 з уточненням; рахунок-фактура № 1 від 13.11.2023 з уточненням; платіжна інструкція № 49 від 13.11.2023; акт виконаних робіт № 1 від 13.11.2023; довідка від 07.11.2023 з уточненням; ЦМР № 0062 від 05.11.2023 з уточненням.
Згідно з платіжною інструкцією № 49 від 13.11.2023 року транспортні витрати оплачені у повному обсязі.
Відповідно до умов поставки FCA страхування не є обов`язковим. У довідці про транспортні витрати від 07.11.2023 б/н з уточненням зазначено, що страхування не здійснювалося.
Крім того, суд зазначає, що накладна CMR від 05.11.2023 № 0062 з уточненням має посилання на контракт «02/11-4», містить VIN код автомобілю, найменування відправника, найменування перевізника, найменування отримувача, що дає змогу ідентифікувати перевезений автомобіль.
У пункті 9 договору-заявки від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 (з уточненням) зазначено, що умови цієї заявки поширюються на доставку товару згідно з CMR від 05.11.2023 №0059, при цьому дата завантаження зазначена згідно з CMR від 05.11.2023 № 0062.
З наданих позивачем документів, листом вих. № 18/1 від 18.03.2024, видно що в договорі-заявці від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 було виправлено дату CMR № 0062, на яку містилося посилання та дату завантаження відповідно до попередніх зауважень митниці, однак ці факти жодним чином не перешкоджали визначенню числового значення митної вартості товару.
Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Отже, зміни у Заявку на перевезення від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 були внесені у спосіб, який передбачений договором.
На момент розгляду справи договір-заявка від 07.11.2023 № 07-1/11-2023 є чинним та додатково підтверджує вартість транспортних послуг, що були заявлені при митному оформленні.
Крім того, заявка містить посилання на ЦМР від 05.11.2023 № 0062 де зазначено ідентичний VIN код, що дає можливість ідентифікувати який саме автомобіль перевозився.
Також рахунок на оплату від 13.11.2023 № 1 та довідка про транспортні витрати від 07.11.2023 б/н містять вартість перевезення та маршрут, що зазначений у заявці на перевезення.
Суд вважає, що той факт, що у рахунку на оплату від 13.11.2023 № 1 та довідці про транспортні витрати від 07.11.2023 було зазначено номер транспортного засобу, яким здійснено перевезення оцінюваного товару «ВС6163РРТ» замість « НОМЕР_3 » жодним чином не перешкоджало числовому визначенню заявлених декларантом транспортних витрат, однак, з урахуванням зауважень митниці, цей недолік було усунуто.
Отже, наведені документи повною мірою підтверджують вартість витрат з транспортування товару до кордону України.
За вказаних обставин суд відхиляє доводи відповідача щодо непідтвердження витрат на транспортування товару, а також щодо неможливості обчислити витрати на транспортування товару до кордону України за наданими документами щодо транспортних витрат по поставці товару.
За сукупності викладених обставин суд робить висновок, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, а саме посилання на інтернет-ресурси й те, що заявлена до декларування вартість легкового автомобілю значно нижча аніж рівень митних вартостей товарів по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі «імпорт» за час наближений до дати експорту в МК України суд зазначає наступне.
Положеннями пункту 2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 встановлено, що про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Митного кодексу України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.
Чинне законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому митний орган зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.
У зв`язку з цим прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, рішення про коригування митної вартості товару від 14.11.2023 №UA110000/2023/000050/2 не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару митницею навіть не наведено посилань на ЕМД в якості інформації щодо автомобіля, митне оформлення якого вже здійснено.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
При коригуванні митної вартості декларант не має змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України не має.
Суд зазначає, що наявність у митного органу інформації з інтернет-ресурсів про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про автомобіль.
Ненаведення у спірному рішенні про коригування митної вартості товару інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння, та пояснень щодо самих коригувань суперечить принципу правової визначеності та позбавляє декларанта права спростувати наведену митним органом інформацію.
Отже, доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару не надано, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 27.07.2018 у справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
На підставі викладеного суд робить висновок, що вказані документи повністю підтверджують вартість товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився та його вартість.
Наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Документи, на які посилається відповідач не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 53 Митного кодексу України.
Отже, у ході судового розгляду справи відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
При цьому, суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Таким чином подані декларантом документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
На підставі встановлених обставин суд робить висновок, що рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці від 14.11.2023 № UA110000/2023/000050/2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про задоволення позовної заяви.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 7089,84 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 08.04.2024 № 97.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір в сумі 7089,84 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
За змістом частин 4-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено, що професійну правничу допомогу позивачеві було надано за договором про надання правничої допомоги № 13 від 25.03.2024, укладеним між ТОВ «БАРКОН-Д» та Адвокатським об`єднанням «МАЙЯ СЕРГЄЄВА ТА ПАРТНЕРИ».
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання здійснити оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці, а саме: № UA110000/2023/000050/2 від 14.11.2023.
Для реалізації зобов`язань, передбачених пунктом 1.1 цього договору, Адвокатське бюро зобов`язується надавати клієнту протягом строку дії цього договору правничу допомогу у наступному: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів у судах під час здійснення адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, перед фізичними та юридичними особами; інша правова допомога за погодженням сторін.
Пунктом 3.1 договору визначено, що вартість послуг за юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці, а саме: № UA110000/2023/000050/2 від 14.11.2023, в кожній інстанції передбачається у додаткових угодах.
3.2 Строк оплати за юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці, а саме: № UA110000/2023/000050/2 від 14.11.2023, в кожній інстанції передбачається у додаткових угодах.
На момент розгляду справи підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду не надано.
Ураховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд робить висновок про відсутність підстав для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.11.2023 № UA110000/2023/000050/2, прийняте Дніпровською митницею.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРКОН-Д» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 7089 (сім тисяч вісімдесят дев`ять) грн 84 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський