Справа № 360/85/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року справа №360/85/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдар А.В., Казначеєв Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника позивача - ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 360/85/24 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

22.01.2024 ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо незастосування січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.12.2015 по 14.09.2016 та з 09.11.2017 по 28.02.2018;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 по 14.09.2016 та з 09.11.2017 по 28.02.2018 у сумі 38 966,65 грн, із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо незастосування січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 15.09.2016 по 08.11.2017;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 15.09.2016 по 08.11.2017 у сумі 46 677,53 грн, із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та невиплати ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 07.05.2018 індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4040,73 грн в місяць, що розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 07.05.2018 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4040,73 грн в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у сумі 8993,88 грн;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, та невиплати ОСОБА_2 за період з 08.05.2018 по 16.11.2018 індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4040,73 грн в місяць, що розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 08.05.2018 по 16.11.2018 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4040,73 грн в місяць, що розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у сумі 25487,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у період з 28.07.2015 по 16.11.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та НОМЕР_2 Національної гвардії України. Зокрема, у період з 28.07.2015 по 14.09.2016 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 14.09.2016 року № 198 переведений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України. Надалі, у період з 15.09.2016 по 08.11.2017 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 08.11.2017 року № 239 переведений для подальшого проходження служби назад до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Далі, у період з 09.11.2017 по 07.05.2018 - проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.05.2018 № 91 повторно переведений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.

У період з 08.05.2018 по 16.11.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 16.11.2018 № 257 позивача було звільнено, виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

27.12.2023 у відповідь на заяву позивача від ІНФОРМАЦІЯ_1 було отримано лист з відомостями про нараховане та виплачене грошове забезпечення в тому числі індексації грошового забезпечення.

Виходячи з відомостей, які були надані Центральним архівним відділом Національної гвардії України, а саме особистих карток на грошове забезпечення за 2015 - 2018 роки, було встановлено, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України та військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення: у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 протиправно не враховували січень 2008 року, як місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць); у період з 01.03.2018 по 16.11.2018 в порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, не було нараховано та виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Такі протиправні дії відповідача 1 та відповідача 2 призвели до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Зокрема, за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 не нараховано та не виплачено індексації грошового забезпечення у сумі 85644,18 грн, а за період з 01.03.2018 по 16.11.2018 у сумі 34480,90 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 360/85/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 по 14.09.2016 та з 09.11.2017 по 28.02.2018 включно січень 2008 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 по 14.09.2016 та з 09.11.2017 по 28.02.2018 включно січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 15.09.2016 по 08.11.2017 включно січень 2008 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 15.09.2016 по 08.11.2017 включно січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представником позивача та відповідачем - військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на заначене судове рішення суду першої інстанції подано апеляційні скарги.

Представник позивача в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови від задоволення позову та обрання способу відновлення порушеного права позивача. В цій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не застосування січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.12.2015 року по 14.09.2016 року та з 09.11.2017 року по 28.02.2018 року. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 року по 14.09.2016 року та з 09.11.2017 року по 28.02.2018 року у сумі 38 966,65 грн., із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не застосування січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 15.09.2016 року по 08.11.2017 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 15.09.2016 року по 08.11.2017 року у сумі 46 677,53 грн., із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 року по 07.05.2018 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4 035,28 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 року по 07.05.2018 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4 035,28 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 у сумі 8 981,75 грн.. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_2 за період з 08.05.2018 року по 16.11.2018 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4 035,28 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 08.05.2018 року по 16.11.2018 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4 035,28 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 у сумі 25 452,64 грн.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що карантин було встановлено з 12 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, а відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651.

Отже, починаючи з 01 липня 2023 року, розпочався відлік тримісячного строку звернення до суду у спорах про виплату належної заробітної плати, встановлений частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, що набрала законної сили з 19.07.2022). І саме з 01 липня 2023 року слід застосовувати норму частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України в новій редакції. Позивачем позов подано 22 січня 2024 року, тобто з пропуском встановленого статтею 233 Кодексу законів про працю України тримісячного строку.

Відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України подано відзив на апеляційну скаргу представника позивача, в якому просить апеляційну скаргу представника позивача задовольнити частково. Рішення суду першої інстанції скасувати. Позовну заяву залишити без розгляду.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , у період з 28.07.2015 по 16.11.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Так, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2015 № 151 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2015 № 53 о/с - стрільцем-санітаром 5-го відділення 2-го взводу спеціального призначення 4-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення (резервний батальйон), з 28 липня 2015 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2016 № 198 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_2 , старшого стрільця-кулеметника 6-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 2-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення (резервний батальйон), переміщеного на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.09.2016 № 71 о/с, для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 14 вересня 2016 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2016 № 221 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення солдата ОСОБА_2 , слюсарем-такелажником ремонтно-евакуаційного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону спеціального призначення (резервного батальйону), військової частини НОМЕР_2 , згідно наказу начальника східного ТУ НГУ № 71 о/с від 09.09.2016. На посаді вважати з 16 вересня 2016 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.11.2017 № 239 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_2 , водія (заправника) автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону спеціального призначення, переміщеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.10.2017 № 89 о/с для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), 08.11.2017.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 239 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення солдата ОСОБА_2 (Г-039781), який прибув згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 89о/с від 30.10.2017 року із військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та призначити на посаду водієм 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення 1-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення Азов (ВОС - 837037П) за 2 тарифікаційним розрядом, з 09 листопада 2017 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2018 № 91 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 (Г-039781), водія гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1-ї роти оперативного призначення НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення Азов, переміщеного на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.04.2018 №34 о/с, для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ), з 07 травня 2018 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.05.2018 № 99 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 (Г-039781), який прибув для подальшого проходження служби із в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та призначений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.04.2018 № 34 о/с водієм - механіком відділення слюсарно-механічних робіт і поточного ремонту агрегатів ремонтного взводу автомобільної роти. На посаді вважати з 08 травня 2018 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.11.2018 № 257 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 , водія-механіка відділення слюсарно-механічних робіт і поточного ремонту агрегатів ремонтного взводу автомобільної роти, звільненого відповідно до підпункту б (за станом здоров`я) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 15.11.2018 № 46 о/с у запас Збройних Сил України з виключенням з військового обліку, 16.11.2018.

Згідно з особистими картками на грошове забезпечення та довідкою військової частини НОМЕР_2 від 09.08.2023 № 94 ОСОБА_2 у грудні 2015 року нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в розмірі 20,68 грн, в січні та в лютому 2016 року - 12,60 грн щомісячно, в період з березня по травень 2016 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, в червні 2016 року нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в розмірі 59,45 грн, в липні 2016 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, в серпні 2016 року нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в розмірі 59,45 грн, в вересні - 118,90 грн, в період з жовтня 2016 року по листопад 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення (надалі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Стаття 3 Закону України № 1282-ХІІ передбачає, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

На підставі статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078).

Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка, а з 2016 року - 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

На підставі пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Тобто, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується з 01.12.2015).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Як свідчить аналіз чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

В рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Тому індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Як свідчать матеріали справи, за спірний період служби нарахування індексації, оклади військовослужбовцям підвищувалися двічі: в січні 2008 року відповідно до постанови КМУ від 07.11.2007 № 1294 та в березні 2018 року згідно постанови КМУ від 30.08.2017 № 704.

На офіційному публічному вебресурсі Державної служби статистики України розміщено індекси споживчих цін у 1991-2022 роках за електронним посиланням: http://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm.

Згідно зазначених даних, величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації в розмірі 101 відсоток (поріг до законодавчих змін, які набрали законної сили 01.01.2016) в лютому 2008 року.

Отже, з лютого 2008 року по дату наступного підвищення окладу - 01.03.2018 за посадою позивача закріпилось право на індексацію, базовим місяцем для розрахунку якої є січень 2008 року.

Тому, у спірних відносинах саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Доводи представника позивача про необхідність зобов`язання відповідача виплатити йому за спірний період індексацію грошового забезпечення у фіксованій сумі, є неприйнятними, адже розрахунки цієї суми були зроблені позивачем самостійно, в той час як повноваження стосовно обрахунку індексації у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII покладається саме на відповідача.

Також є неприйнятними посилання позивача на відсутність у відповідача дискреційних повноважень щодо обрахунку сум індексації, оскільки, як зазначено вище, повноваження стосовно обрахунку індексації у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII покладається саме на відповідача.

Водночас суд звертає увагу на те, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця. Визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті на користь позивача, належить до компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.

Як установлено судом, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення в період з березня по травень 2016 року, в липні 2016 року та в період з жовтня 2016 року по листопад 2018 року (до дати звільнення) та не вирішував питання щодо наявності у позивача права не цей вид індексації за спірний період. Саме тому суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача у цій частині.

Суд, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, враховує висновки Верховного Суду викладені у постанові від 17.09.2020 у справі №420/1207/19 відповідно до яких здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період без визначення конкретної суми заборгованості.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, судом першої інстанції зазначено наступне.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до витягів з наказів відповідачів позивач проходив військову службу:

у військовій частині НОМЕР_1 : з 28.07.2015 по 14.09.2016; з 09.11.2017 по 07.05.2018;

у військовій частині НОМЕР_2 : з 15.09.2016 по 08.11.2017; з 08.05.2018 по 16.11.2018.

В прохальній частині позовної заяви позивач просив визнати протиправними дії відповідачів щодо незастосування січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, та зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Зважаючи на обставини справи, суд першої інстанції встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно січень 2008 року, тому належним та достатнім способом захисту порушеного права в даному випадку є:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 по 14.09.2016 та з 09.11.2017 по 28.02.2018 включно січень 2008 року;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 по 14.09.2016 та з 09.11.2017 по 28.02.2018 включно січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 15.09.2016 по 08.11.2017 включно січень 2008 року;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати і виплатити позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 15.09.2016 по 08.11.2017 включно січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум;

Щодо вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4040,73 грн в місяць, що розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, за період з 01.03.2018 по 07.05.2018 у сумі 8993,88 грн, та за період з 08.05.2018 по 16.11.2018 у сумі 25487,02 грн, судом першої інстанції зазначено наступне.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.03.2023 Закон № 1282-XII і Порядку № 1078 такого поняття як фіксована сума індексації не міститься.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Постановою Уряду від 09.12.2015 № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 п. 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави для висновку, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.

Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21 із подібними правовідносинами.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Згідно з особистими картками на грошове забезпечення та довідкою військової частини НОМЕР_2 від 09.08.2023 № 94 відповідачем позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація ні поточна, ні індексація-різниці за період з 01.03.2018 по 16.11.2018.

Так, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці. Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 п. 1-1, абзац 6 п. 5 Порядку № 1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 6 пункт 4 Порядку № 1078).

Оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано було у листопаді 2018 року, то позивач набув би право на виплату поточної індексації з грудня 2018 року (позивача звільнено 16.11.2018).

Відтак, відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу поточної індексації за період з березня 2018 року по листопад 2018 року.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається, як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Викладене свідчить, що для з`ясування питання, чи має позивач право на застосування приписів абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 при нарахуванні, починаючи з березня 2018 року, індексації грошового забезпечення, необхідно з`ясувати розмір грошового забезпечення позивача за попередній місяць (лютий 2018 року), розмір індексації, що мав бути нарахований в цьому місяці, а також суму нарахованого грошового забезпечення без урахування складових, що мають разовий характер, за місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів (березень 2018 року).

Судом встановлено, що грошове забезпечення позивача становило:

в лютому 2018 року 8420,50 грн (посадовий оклад 530,00 грн, оклад за військове звання 30,00 грн, надбавка за вислугу років 56,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 308,00 грн, премія 6731,00 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода 765,50 грн);

в березні 2018 року - 13412,85 грн (посадовий оклад 2555,00 грн, оклад за військове звання 600,43 грн, надбавка за вислугу років 788,64 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 1972,04 грн, премія 6731,00 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода 765,74 грн).

Отже, грошовий дохід позивача збільшився на суму 4992,35 грн (13412,85 грн - 8420,50 грн).

Колегія суддів зазначає, судом першої інстанції вірно не було включено в грошове забезпечення позивача в лютому та березні 2018 року складових, що носять разовий характер.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.

Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме:

1762,00 грн * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн - 4992,35 грн = тобто на 529,20 грн розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, тому сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абз.1 п. 5 Порядку № 1078, не нараховується.

Відповідно, у цій частині позов не належить до задоволення.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить до часткового задоволення.

Вирішуючи питання щодо пропуску строку звернення до суду позивачем з вказаним позовом, суд враховує наступне.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду положення ст.122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України.

Зазначені висновки щодо застосування норм права викладені у п.20 постанови Верховного Суду від 27.04.2023 у справі №300/4201/22, у п.38 постанови від 25.04.2023 у справі №380/15245/22.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, ч.1 і 2 ст.233 КЗпП України викладено в такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При чому до вимог щодо заробітної плати, які виникли до 19.07.2022, відповідно до правового висновку, наведеному у пп.29,33 постанови Верховного Суду від 27.04.2023 у справі №300/4201/22, а також у пп.21-22 постанови Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, має бути застосована ч.2 ст.233 КЗпП у редакції, чинній до 19.07.2022.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст.233 КЗпП України, в редакції що діяла до 19.07.2022, відповідно строк звернення з позовом позивачем не порушено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги представника позивача - ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 360/85/24 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 360/85/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 20 червня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв