Справа № 600/762/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/762/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов.

Позивачі просять суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 в розмірі 96787,44 грн з ОСОБА_1 , винесену старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) () Несторяк Юрієм Михаловичем;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 73671227 від 26.12.2023 відносно боржника ОСОБА_1 , винесену заступником начальника відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () Олексюком Олександром Івановичем;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору №50638895 від 27.12.2019 в розмірі 96784,45 грн з ОСОБА_2 , винесену старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) () Басюк Анжелікою Валеріївною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 73685283 від 08.01.2024 відносно боржника ОСОБА_2 , винесену заступником начальника відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () Олексюком Олександром Івановичем.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані постанови, які прийняті відносно ОСОБА_1 , про відкриття виконавчого провадження №73671227 від 26.12.2023 року та про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року підлягають скасуванню, оскільки є похідними від незаконної постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2022 року №68771062 що примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2016 року у справі №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці. При цьому незаконність останньої позивач обґрунтовує порушенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Так, на думку позивача, у відповідності до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавець мав повернути виконавчий лист та не мав права приймати його до виконання, натомість державним виконавцем 03.06.2022 року безпідставно було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 20.01.2016 року у справі №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці.

Також у позові вказано, що виконавчі листи у справі №727/8276/15-ц було видано ще 20.01.2016 року, а відтак до спірних відносин підлягають застосуванню приписи статті 27 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 року, оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржників було погіршеним у зв`язку із прийняттям змін до статті 27 Закону №1404-VIII, що суперечить статті 58 Конституції України. Так, указано, що частина 2 статті 27 Закону України № 1404-VI11 «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 року, передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Однак відповідачем не було стягнуто з позивачів в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчих листів жодних коштів, а також не вчинено дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, а тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні. Фактичного стягнення грошових коштів в рамках виконавчих проваджень не відбулося, а врегулювання питання заборгованості між AT КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 здійснено поза межами виконавчого провадження та не є результатом вчинення виконавчих дій виконавцем.

Крім цього, зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року з ОСОБА_1 та постанова про стягнення виконавчого збору №50638895 від 27.12.2019 року з ОСОБА_2 мали строк пред`явлення до виконання - 3 місяці. Однак постанова про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року була фактично пред`явлена до виконання лише 26.12.2023 року, а постанова про стягнення виконавчого збору №50638895 від 27.12.2019 року пред`явлена до виконання 08.01.2024 року, тобто з порушенням строків, передбачених ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказане свідчить про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження №73671227 від 26.12.2023 року та протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження № 73685283 від 08.01.2024 року. Водночас докази того, що вищезазначені постанови про стягнення виконавчого збору раніше пред`являлися до виконання відсутні.

Також у позові зауважено, що відповідачем допускається подвійне стягнення виконавчого збору та порушено процедуру складання постанови про стягнення виконавчого збору. Так, на думку позивачів, редакція Закону України «Про виконавче провадження» пов`язує подальшу можливість стягнення виконавчого збору виключно з винесення нової окремої постанови про стягнення виконавчого збору», про що зазначено в ч.3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року. Постанова про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року є такою, що не підлягає виконанню з огляду на те, що пред`явлення даної постанови до подальшого виконання не передбачено чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, а натомість визначено нову процедуру - винесення постанови про стягнення виконавчого збору. Тому, виконавчий збір стягненню не підлягає, а оскаржувані постанови слід визнати незаконними та скасувати.

Ухвалою суду від 08 березня 2024 року заяву позивачів про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом; поновлено позивачам строк звернення до суду з даним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; призначено розгляд справи на 19 березня 2024 року о 10 год. 30 хв.; встановлено строк для подання заперечення проти позову; відмовлено у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; задоволено клопотання позивачів про витребування доказів та витребувано у відповідача оригінали матеріалів виконавчих проваджень №73671227, №6877016, №50638895, №73685283 для огляду їх судом та відомості про стягнуті з боржників відповідачем кошти в рамках вказаних виконавчих проваджень; встановлено строк для подання до суду витребуваних доказів, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачів про проведення судових засідань по даній справі у режимі відеоконференції поза межа приміщенням суду.

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року заяву представника позивачів задоволено частково; відкладено розгляд справи №600/762/24-а; призначено судове засідання у цій справі на 03 квітня 2024 року об 11 год. 00 хв.; в задоволенні інших вимог заяви представника позивачів відмовлено.

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді Лелюка Олександра Петровича визнано необґрунтованою. Передано заяву про відвід суді до канцелярії суду для реєстрації в автоматизованій системі документообігу з метою визначення судді для розгляду заяви про відвід судді у справі №600/762/24-а.

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року (головуючий суддя Григораш В.О.) в задоволенні заяви про відвід судді Лелюка О.П. у справі №600/762/24-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов відмовлено повністю.

02 квітня 2024 року до суду від представника позивачів надійшли заяви про розгляд справи без участі позивачів та їх представника.

03 квітня 2024 року до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Крім цього, до суду від відповідача надійшли оригінали матеріалів виконавчих проваджень №73671227, №6877016, №50638895, №73685283, а також відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, вказуючи, що оскаржувані постанови прийняті у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час їх винесення.

Також відповідачем зазначено, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання рішення, а примусове виконання виконавчого документу починається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказано, що стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання 9відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Згідно матеріалів справи її сторони (їх представники) були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак, у судове засідання не з`явилися. При цьому ними були подані заяви/клопотання про розгляд справи без їх участі.

Так, згідно частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд зауважує, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, а статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України передбачені особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ.

Згідно статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведені норми та зважаючи на подані представниками сторін заяви від 02.04.2024 року та клопотання від 03.04.2024 року про розгляд справи без їх участі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду цієї справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року зупинено провадження у справі №600/762/24-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №727/1833/24 за скаргою ОСОБА_1 до заінтересованих осіб відносно яких подано скаргу - Першого відділу ДВС м. Чернівці Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" - на дії державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Роз`яснено особам, які беруть участь у цій справі, право на звернення до суду із клопотанням про поновлення провадження у справі, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження.

Ухвалою суду від 21 червня 2024 року задоволено заяву представника позивачів про поновлення провадження, провадження у цій справі поновлено.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, з доданих до позову матеріалів, а також з наданих відповідачем оригіналів матеріалів виконавчих проваджень №73671227, №6877016, №50638895, №73685283 вбачається, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/8276/15-ц видано виконавчі листи від 20.01.2016 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору № CV10АК10090035 від 08.08.2007 року у розмірі 43641,69 доларів США, що за курсом 21,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.09.2015 року становить 953570 грн 93 коп. та стягнення судових втрат по судового збору в розмірі 14303 грн 56 коп.

03.06.2022 року постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №68771062 з виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 967874,49 грн.

03.06.2022 року в рамках ВП №68771062 постановою державного виконавця вирішено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 96787,44 грн.

25.12.2023 року постановою заступника начальника відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 967874,49 грн (ВП №68771062).

26.12.2023 року постановою заступника начальника відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження з виконання постанови №68771062, виданої 03.06.2022 року Першим відділом державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення виконавчого збору у розмірі 96787,44 грн з боржника ОСОБА_1 (ВП№73671227).

28.03.2016 року постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Чернівецького МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 967874,49 грн (ВП№50638895).

27.12.2019 року постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в рамках виконавчого провадження №50638895 постановлено стягнути з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 96784,45 грн.

27.12.2023 року заступником начальника відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 967874,49 грн (ВП№50638895).

08.01.2024 року заступником начальника відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №73685283) з примусового виконання постанови №50638895 від 27.12.2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 96784,45 грн (з урахуванням постанови державного виконавця у ВП №73685283 від 29.01.2024 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних).

Не погоджуючись із постановами про стягнення виконавчого збору від 03.06.2022 року ВП №68771062 та про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року ВП №73671227, що винесені відносно ОСОБА_3 , постановами про стягнення виконавчого збору від 27.12.2019 року ВП №50638895 та про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2024 року ВП №73685283, що винесені відносно ОСОБА_2 , позивачі звернулися до адміністративного суду з цим позовом.

У зв`язку з цим суд зазначає таке.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є, зокрема, постанови органу державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору від 03.06.2022 року ВП №68771062 з боржника ОСОБА_1 та про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року ВП №73671227 з виконання указаної постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 96787,44 грн.

Так, згідно приписів частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ у редакції на час винесення оскаржуваних ОСОБА_1 постанов) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

В обґрунтування незаконності названих вище постанов у позові, перш за все, вказано про те, що такі постанови є похідними від незаконної постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2022 року ВП №68771062 щодо примусового виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 967874,49 грн.

Стверджуючи про незаконність останньої, у позові зазначено про порушення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. На думку позивача, у відповідності до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавець мав повернути виконавчий лист та не мав права приймати його до виконання, натомість державним виконавцем 03.06.2022 року безпідставно було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року.

Відтак, на думку позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2022 року ВП №68771062 винесена з грубим порушенням вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню і, як наслідок, підлягають скасуванню і похідні від неї постанови про стягнення виконавчого збору від 03.06.2022 року ВП №68771062 та про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року ВП №73671227.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебувала скарга ОСОБА_1 до заінтересованих осіб відносно яких подано скаргу - Першого відділу ДВС м. Чернівці Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" - на дії державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2022 року ВП №68771062 (цивільна справа №727/1833/24).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 квітня 2024 року у справі №727/1833/24, скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кубрак О.О., на дії державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №68771062 від 03.06.2022 року відносно боржника ОСОБА_1 , винесену старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (код ЄДРПОУ 41659926) Несторяк Юрієм Михайловичем. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (код ЄДРПОУ 41659926) ОСОБА_4 щодо прийняття до виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року та відкриття виконавчого провадження поза межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в порушення вимог ст. 4 та 12 ЗУ "Про виконавче провадження".

На підставі інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 квітня 2024 року у справі №727/1833/24 набрала законної сили 16 травня 2024 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на те, що відповідно до частини четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, між тим у даній ситуації в судовому порядку (справа №727/1833/24) було визнано незаконною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2022 року ВП №68771062 щодо примусового виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 967874,49 грн, яка передувала винесенню названих вище оскаржуваних ОСОБА_1 у цьому позові постанов, то суд приходить до висновку про безпідставність винесення державним виконавцем одночасно з указаною постановою про відкриття виконавчого провадження і постанови про стягнення виконавчого збору від 03.06.2022 року ВП №68771062 і в подальшому постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року ВП №73671227 щодо примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року.

Отже, скасування в судовому порядку як незаконної постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2022 року ВП №68771062 є підставою для визнання незаконними та скасування похідних від указаної постанови про стягнення виконавчого збору від 03.06.2022 року ВП №68771062 й постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року ВП №73671227.

Крім цього, суд звертає увагу на доводи позову про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року ВП №73671227 щодо примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року була прийнята з порушенням строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, згідно частини першої статті 12 Закону №1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як зазначено у постанові про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року, яка є виконавчим документом, стягувачем у якому є державний орган, строк пред`явлення її до виконання три місяці.

Однак таку, фактично, було пред`явлено до виконання і, відповідно, відкрито виконавче провадження щодо її примусового виконання лише 26.12.2023 року, тобто з пропуском трьохмісячного строку.

Особливістю адміністративного судочинства, порівняно з іншими видами судочинства, є обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Проте у відзиві відповідачем не наведено обґрунтованих доводів щодо законності прийняття саме 26.12.2023 року постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №73671227 щодо примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року.

Відповідачем у відзиві не наведено спростовувань указаних вище доводів позову, як і не вказано про наявність підстав (обставин) для переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа (постанови про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року) до виконання.

Також не спростовано відповідачем доводів позову про те, що державний виконавець не мав права приймати до виконання постанову про стягнення виконавчого збору №68771062 від 03.06.2022 року за закінченим виконавчим провадженням (постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.12.2023 року ВП №68771062), а повинен був в такому випадку виносити окрему постанову про стягнення виконавчого збору у відповідності до вимог частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ.

Викладене у своїй сукупності додатково свідчить про незаконність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року ВП №73671227.

Щодо оскаржуваних у позові постанов про стягнення виконавчого збору від 27.12.2019 року ВП №50638895 та про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2024 року ВП №73685283, що винесені відносно ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Так, з обставин справи вбачається, що 27.12.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 96784,45 грн.

Вказану постанову прийнято в рамках виконавчого провадження №50638895, відкритого державним виконавцем 28.03.2016 року, з виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 967874,49 грн (ВП№50638895).

У позові в обґрунтування заявлених вимог у цій частині вказано, що виконавчий лист у справі №727/8276/15-ц було видано ще 20.01.2016 року, а відтак до спірних відносин підлягають застосуванню приписи статті 27 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 року, оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршеним у зв`язку із прийняттям змін до статті 27 Закону №1404-VIII, що суперечить статті 58 Конституції України. Зазначено, що частина 2 статті 27 Закону України № 1404-VI11 «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 року, передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Однак відповідачем не було стягнуто з позивача в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа жодних коштів, а також не вчинено дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, а тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції, чинній до 28 серпня 2018 року та станом на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2016 року ВП№50638895) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII (у редакції, чинній до 28 серпня 2018 року та станом на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2016 року ВП№50638895) виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII (у редакції, чинній до 28 серпня 2018 року та станом на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2016 року ВП№50638895) передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. При цьому за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Указане вище узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18, які суд враховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду).

Поряд з цим, вирішуючи даний спір в указаній вище частині, суд звертає увагу і на те, що частину другу статті 27 Закону №1404-VІІІ змінено Законом України №2475-VIII від 03 липня 2018 року. Ці зміни набрали чинності з 28 серпня 2018 року.

Так, згідно частини другої статті 27 Закону №1404-VIII (в редакції, чинній з 28 серпня 2018 року та станом на час винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 27.12.2019 року ВП №50638895) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відтак, з урахуванням редакцій Закону №1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості у ВП№50638895, база обрахунку виконавчого збору змінювалась: у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як у період після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору складав - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Згідно матеріалів справи при винесенні оскаржуваної постанови від 27.12.2019 року ВП №50638895 про стягнення виконавчого збору у розмірі 96784,45 грн державний виконавець виходив саме з положень частини другої статті 27 Закону №1404-VIII, чинних після 28 серпня 2018 року, тобто розраховував виконавчий збір від суми, що підлягала примусовому стягненню у виконавчому провадженні, відкритому 28.03.2016 року.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Так, положення статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, чинній до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність боржника у виконавчому провадженні в порівнянні з нормами статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, чинній з 28 серпня 2018 року, адже розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми що підлягає примусовому стягненню.

Враховуючи, що зміни внесені Законом №2475-VIII погіршили становище позивача як боржника у виконавчому провадженні №50638895, то суд приходить до висновку про те, що виконавчий збір повинен становити суму, розраховано як 10% від стягнутої державним виконавцем суми боргу, що загалом становила 967874,49 грн.

Однак в наданих відповідачем оригіналах матеріалів виконавчого провадження №50638895 відсутні докази того, що державним виконавцем в рамках примусового виконання виконавчого листа №727/8276/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 20.01.2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 967874,49 грн, було стягнуто борг у певній сумі.

При цьому у таких матеріалах наявна постанова про закінчення виконавчого провадження від 27.12.2023 року ВП№50638895, у якій вказано про встановлення фактичного виконання виконавчого документа.

Усупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у ході судового розгляду цієї справи не надано доказів стягнення державним виконавцем з ОСОБА_2 суми боргу у ВП №50638895.

У відзиві відповідачем не наведено жодних доводів щодо законності стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору саме у розмірі 96784,45 грн, який вказано у постанові від 27.12.2019 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість постанови від 27.12.2019 року ВП №50638895 про стягнення виконавчого збору у розмірі 96784,45 грн.

Суд зауважує, що державний виконавець, приймаючи спірну постанову, не врахував принципу пропорційності, спрямованого на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються.

Аналогічних висновків притримується і Верховний Суд у відносинах щодо прийняття державним (приватним) виконавцем постанов про стягнення виконавчого збору, які були винесені після 28 серпня 2018 року, тобто після внесених Законом №2475-VIII змін до частини другої статті 27 Закону №1404-VІІІ, у виконавчих провадженнях, розпочатих до вказаних змін (постанови Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі №640/685/19, від 28 квітня 2020 року у справі №520/11908/18, від 16 квітня 2020 року у справі №640/8425/19).

Оскільки вказана вище постанова підлягає скасуванню як необґрунтована, то, відповідно, підлягає скасуванню і похідна від неї й оскаржувана у цьому позові постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2024 року ВП №73685283.

Крім цього, суд звертає увагу на доводи позову про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2024 року ВП №73685283 щодо примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 27.12.2019 року ВП №50638895 (з урахуванням постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 29.01.2024 року ВП№73685283) була прийнята з порушенням строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, згідно частини першої статті 12 Закону №1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як зазначено у постанові про стягнення виконавчого збору від 27.12.2019 року ВП №50638895, яка є виконавчим документом, стягувачем у якому є державний орган, строк пред`явлення її до виконання три місяці.

Однак таку, фактично, було пред`явлено до виконання і, відповідно, відкрито виконавче провадження щодо її примусового виконання лише 08.01.2024 року, тобто з пропуском трьохмісячного строку.

Усупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у відзиві не наведено жодних доводів стосовно законності прийняття саме 08.01.2024 року постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №73685283 щодо примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 27.12.2019 року ВП №50638895.

Відповідачем у відзиві не наведено спростовувань указаних вище доводів позову, як і не вказано про наявність підстав (обставин) для переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа (постанови про стягнення виконавчого збору від 27.12.2019 року ВП №50638895) до виконання.

Викладене дає додаткові підстави для визнання необґрунтованою та безпідставною постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2024 року ВП №73685283.

Отже, перевіряючи оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність їх критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що при їх прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивачів і цілями, на досягнення яких спрямовані рішення.

Тому, оскаржувані у цій справі постанови визнаються судом протиправними та підлягають скасуванню. Відтак, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість позову.

Натомість відповідачем у відзиві не доведено обґрунтованість та законність оскаржуваних позивачами постанов.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно наявних у справі квитанцій від 23.02.2024 року позивачами сплачено судовий збір по 2422 грн 40 коп.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів судових витрат у виді судового збору у вказаному розмірі.

Керуючись статтями 2, 6, 7, 8, 9, 72 -78, 90, 139, 159, 241 - 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати:

- постанову про стягнення виконавчого збору від 03.06.2022 року ВП №68771062 в розмірі 96787,44 грн з ОСОБА_1 , винесену старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Несторяк Ю.М.;

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2023 року ВП №73671227 відносно боржника ОСОБА_1 , винесену заступником начальника відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олексюком О.І.;

- постанову про стягнення виконавчого збору від 27.12.2019 року ВП №50638895 в розмірі 96784,45 грн з ОСОБА_2 , винесену старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Басюк А.В.;

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2024 року ВП №73685283 відносно боржника ОСОБА_2 , винесену заступником начальника відділу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олексюком О.І.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 21.06.2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідач Перший відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Л. Дергача, буд. 25,27, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя О.П. Лелюк