Справа № 160/6995/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/6995/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року (суддя 1-ї інстанції Рянська В.В.) в адміністративній справі №160/6995/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Савка Віталія Вікторовича звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій просила суд визнати протиправним та скасувати рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 15.09.2022, затверджене начальником Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Богданом Чегілем, яким вирішено на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018, скасувати посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації, з 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином України ОСОБА_2 , на підставі посвідки про тимчасове проживання з 2020 року проживала на території України, де має зареєстроване місце проживання. Востаннє термін дії посвідки було продовжено до 19.09.2022. ОСОБА_1 засуджує військове вторгнення російської федерації на територію України та активно доносить свою позицію. Вважає, що така позиція може загрожувати її свободі і життю на території країни походження. 15.09.2022 відповідачем було прийнято рішення № 7488 про скасування виданої ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання. Позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, таким, що прийнято за відсутності передбачених законодавством підстав, без урахування її права на сім`ю. Відповідачем не доведено створення ОСОБА_1 загрози національній безпеці України, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. За період перебування позивача на території України вона не притягувалася до відповідальності, після скасування посвідки їй не було повідомлено про підозру та не пред`явлено обвинувачення. Про прийняття відповідачем оскаржуваного рішення позивачу стало відомо у грудні 2022 року після отримання повідомлення на електронну пошту. Зі змістом рішення відповідача вона ознайомилася лише у березні 2023 року в судовому засіданні під час розгляду іншої судової справи № 201/8778/22.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Представником позивача на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано доводів позивача про те, що лист СБУ на який посилається відповідач не підтверджує визначених пп. 4 п. 63 Постанови №322 підстав для прийняття спірного рішення. Наголошує, що жоден з органів, в тому числі Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області, не брало у позивача жодних пояснень з приводу своїх підозр, викладених у клопотанні. Тобто і у Управління СБУ, і у Головного управління ДМС в Дніпропетровській області, не стояло на меті об`єктивно з`ясувати ситуацію, а тільки безпідставно винести явно незаконне рішення. Оскільки зі спливом майже одного року, позивачці не повідомлено про підозру, ні висунуто жодного обвинувачення, як і немає жодного рішення про притягнення її до відповідальності, в тому числі за попередній період перебування на території України, вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до паспорту № НОМЕР_3 , виданого 26.11.2018 органом МВС 77605, є громадянкою російської федерації, народилася в РПО Аланія, росія.

11.10.2019 позивач уклала шлюб з громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 11.10.2019 Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 668.

13.11.2020 позивачу на підставі возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу) було видано посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_5 , зі строком дії до 02.11.2021.

Відповідно до довідки від 27.10.2021 вих. № 02.3-24/8247 про реєстрацію місця проживання особи, виданої за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Новокодацького району, місце проживання ОСОБА_1 з 02.01.2020 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

07.10.2021 ОСОБА_1 було видано посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , зі строком дії до 19.09.2022.

Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області на адресу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було надіслано лист від 13.09.2022 № 55/2-2086 «Щодо скасування тимчасової посвідки», в якому зазначено, що в ході оперативно-службової діяльності у встановленому законом порядку отримано інформацію стосовно громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка може вчиняти дії, направлені на дестабілізацію обстановки в Україні. Також вказано, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 перебуває на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , яка дійсна до 19.09.2022. При цьому, під час спілкування з близькими їй особами ОСОБА_1 виправдовує та заперечує збройну агресію російської федерації проти України, представляє її як внутрішній громадянський конфлікт. У зв`язку з тим, що ознак кримінального правопорушення дії ОСОБА_1 не містять, проте становлять потенційну загрозу громадському порядку та національній безпеці України, Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області просило відповідача прийняти рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянці російської федерації ОСОБА_1

15.09.2022 Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення №7488 про скасування виданої громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 322.

У рішенні міститься запис про ознайомлення з ним ОСОБА_1 13.04.2023, а також міститься відмітка про направлення копії рішення поштою.

До відзиву додано копію листа Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 20.09.2022 № 1201.3.1-12938/000393-22, адресованого позивачу за її зареєстрованим місцем проживання, про направлення їй копії зазначеного рішення.

До позовної заяви додано копію адресованого ОСОБА_1 листа відповідача від 21.12.2022 № 1201.3.1-20957/12.3-22, яким за результатами розгляду її звернення від 21.11.2022 № М-2834/6/1201-22 повідомлено про прийняття 15.09.2022 рішення № 7488 про скасування виданої їй посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 та про те, що копію зазначеного рішення було надіслано їй рекомендованим листом за місцем проживання.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про скасування посвідки на тимчасове проживання, позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що спірне рішення прийнято правомірно, в межах компетенції та з визначених законодавством підстав.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Частиною другою статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються, зокрема, громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

За приписами статті 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Правилами частини третьої статті 5 Закону №3773-VI обумовлено, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій-п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі - Порядок №322).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до підпункту 4 пункту 63 Порядку № 322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

У пунктах 64-66 Порядку №322 передбачено, що рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування. Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття. Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 7488 від 15.09.2022 прийнято відповідачем на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку № 322 з урахуванням листа Управління СБУ у Дніпропетровській області від 13.09.2022 № 55/2-208 в якому зазначено, що в ході оперативно-службової діяльності у встановленому законом порядку, СБУ отримано інформацію, що під час спілкування з близькими позивачем особами, остання виправдовує та заперечує збройну агресію російської федерації проти України, представляє її як внутрішній громадянський конфлікт. Такі дії ОСОБА_1 можуть загрожувати національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав та законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2229-XII «Про Службу безпеки України» (далі - Закон № 2229-XII, у редакції на час виникнення спірних правовідносин), на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці. До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 24 Закону № 2229-XII Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

Тобто, саме на Службу безпеки України, як на орган, що наділений унікальною компетенцією надавати оцінку наявності в діях відповідних суб`єктів загроз (реальних та/або потенціальних) національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, покладено обов`язок, в тому числі вживати заходи превентивного характеру з метою протидії розвідувальній, розвідувально-підривній діяльності проти України. Тим більше в умовах воєнного стану.

З огляду на наведені норми чинного законодавства України, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями щодо роз`яснення або тлумачення висновків чи тверджень Служби безпеки України, а також не наділений повноваженнями вчиняти будь-які дії, що входять до компетенції розвідувальних органів, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями тощо.

Разом з тим, апеляційний суд не може надати правової оцінки самій інформації, яка була покладена у підставу оскаржуваного рішення, оскільки орган, якій її надав - Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області - не є відповідачем у справі та вимога щодо оскарження дій цього органу стосовно надання вказаної інформації як такої, що не відповідає дійсності, позивачем заявлена не була.

Враховуючи зазначене, є вірними висновки суду першої інстанції, що відповідачем правомірно було прийнято рішення від 15.09.2022 №7488, яким скасовано посвідку на тимчасове проживання на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ №322 від 25.04.2018 року. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/6995/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай