Справа № 160/7173/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2024 рокуСправа №160/7173/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач-2), в якій позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, викладених в заяві від 05.04.2024, просить:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування жодного періоду роботи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу роботи за Списком № 1;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу його роботи, пільговий стаж з 1989 року по 2003 рік, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Ухвалою суду від 25.03.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду уточненої позовної заяви, в якій конкретизувати позовні вимоги щодо періодів трудової діяльності, з якими позивач пов`язує протиправність дій відповідачів, а також подати копію цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.
05.04.2024 від позивача надійшла заява, до якої долучено уточнену позовну заяву та її копії для відповідачів.
Ухвалою від 10.04.2024 прийнято позовну заяву (уточнену) до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7173/24; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );розрахунок страхового стажу позивача, в тому числі пільгового, станом на дату звернення за призначенням пенсії 03.01.2024.
11.06.2024 через Електронний суд надійшов аналогічний за змістом відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
До відзиву відповідачем-1 долучено витребувані докази.
Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзиви відповідачів.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 17 липня 2002 Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
03.01.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (відділ обслуговування громадян №8 (сервісний центр)) із заявою про призначення пенсії за віком (Список №1).
Згідно розпискою-повідомленням до заяви від 03.01.2024 за №109 позивачем долучено копії наступних документів: військовий квиток; диплом про навчання; довідка про заробітну плату №Д-21/2-08/22; довідка про зміну назви організації №Д-21-2/08/23/1; довідка про прийняття на роботу (навчання) №Д-21/2-08/21; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; заява про призначення/перерахунок пенсії; заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк); інший документ 1; паспорт; трудова книжка; пам`ятка пенсіонера.
В розписці-повідомленні також вказано перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, а саме документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, та визначений строк подання таких документів до 01.03.2024.
На вказаному переліку міститься власноручний підпис заявника.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 09.01.2024 №51 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком за Списком №1, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Означене рішення від 09.01.2024 №51 обґрунтоване наступним.

Згідно з наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, військовий квиток, диплом, трудова книжка, довідки про підтвердження стажу) страховий стаж складає 27 років 11 місяців 09 днів. Пільговий стаж роботи за Списком №1 не підтверджений в установленому порядку. До страхового зараховано всі періоди роботи згідно з наданих документів. До пільгового стажу не зараховано жодного періоду роботи, оскільки відсутні довідки, які б підтверджували пільговий характер роботи.

Рішення від 09.01.2024 №51 було направлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу позивача разом із повідомленням №0400-010211-8/6951 від 11.01.2024.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням перетину періодів (форма РС-право) номер ПС 51 на дату звернення 03.01.2024 страховий стаж позивача з урахуванням перетину періодів становить 27 років 11 місяців 09 днів, до якого зараховано наступні періоди:

-з 01.09.1989 по 24.06.1992 навчання у вищих/середн.НЗ 02 роки 09 місяців 24 днів;

-з 29.06.1992 по 10.11.1992 0 років 04 місяців 12 днів;

-з 02.12.1992 по 22.11.1994 військова служба 01 рік 11 місяців 21 день;

-з 01.02.1995 по 22.01.2003 07 років 11 місяців 22 дні;

-з 27.01.2005 по 20.10.2006 01 рік 09 місяців 12 днів;

-з 06.11.2006 по 13.05.2007 - безробіття 0 років 06 місяців 25 днів;

-з15.05.2007 по 12.06.2007 0 років 01 місяць 21 день;

-з 01.02.2008 по 11.04.2008 0 років 02 місяці 17 днів;

-з 14.10.2008 по 05.02.2009 0 років 03 місяці 17 днів;

-з 15.02.2011 по 13.04.2012 01 рік 02 місяці 01 день;

-з 21.06.2012 по 15.05.2013 0 років 11 місяців 14 днів;

-з 27.05.2013 по 08.07.2013 0 років 02 місяці 25 днів;

-з 10.07.2013 по 28.02.2014 0 років 08 місяців 0 днів;

-з 01.06.2014 по 13.08.2014 0 років 03 місяці 0 днів;

-з 14.08.2014 по 12.06.2015 0 років 11 місяців 0 днів;

-з 15.06.2015 по 30.10.2017 02 роки 04 місяці 15 днів;

-з 10.01.2018 по 20.09.2019 01 рік 08 місяців 24 дні;

-з 01.10.2019 по 27.10.2019 0 років 0 місяців 28 днів;

-з 29.11.2019 по 30.09.2023 03 роки 10 місяців 01 день.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії та з не зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 1989 року по 2003 рік, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому, працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Суд зазначає, що в період з 22.08.1956 року по 25.01.1991 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

У період з 26.01.1991 року по 10.03.1994 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року.

З 11.03.1994 року по 16.01.2003 року вже діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

У період з 17.01.2003 року по 24.06.2016 року діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

Починаючи з 03.08.2016 року, діють Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 стала відсутність на час звернення (03.01.2024) необхідного пільгового стажу відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

За розрахунком стажу з урахуванням перетину періодів (форма РС-право) номер ПС 51 на дату звернення 03.01.2024 страховий стаж позивача з урахуванням перетину періодів становить 27 років 11 місяців 09 днів, пільговий стаж за Списком №1 0, до загального страхового стажу зараховані наступні періоди: з 01.09.1989 по 24.06.1992;з 29.06.1992 по 10.11.1992;з 02.12.1992 по 22.11.1994; з 01.02.1995 по 22.01.2003; з 27.01.2005 по 20.10.2006; з 06.11.2006 по 13.05.2007; з 15.05.2007 по 12.06.2007; з 01.02.2008 по 11.04.2008; з 14.10.2008 по 05.02.2009; з 15.02.2011 по 13.04.2012; з 21.06.2012 по 15.05.2013; з 27.05.2013 по 08.07.2013; з 10.07.2013 по 28.02.2014; з 01.06.2014 по 13.08.2014; з 14.08.2014 по 12.06.2015; з 15.06.2015 по 30.10.2017; з 10.01.2018 по 20.09.2019; з 01.10.2019 по 27.10.2019; з 29.11.2019 по 30.09.2023.

Позивач у позові наполягає, що у періоді з 1989 по 2003 роки (без уточнення дати та місяця) він працював на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових пенсії за Списком №1, у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.07.1992, у спірні періоди позивач:

- з 01.09.1989 по 23.06.1992 навчався в Професійно-технічному училищі №22 м. Дніпродзержинськ по професії: «Машиніст крана металургійного виробництва» (запис №1);

- з 29.06.1992 по 10.11.1992 працював помічником машиніста крана металургійного виробництва гарячої дільниці 3 розряду в Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського (записи №№2-3);

-з 02.12.1992 по 29.11.1994 служба в армії (запис №4);

-з 01.02.1995 по 14.10.1998 працював помічником машиніста крана металургійного виробництва гарячої ділянки 4 розряду в Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського (записи №№5-7);

-з 15.10.1998 по 29.09.2001 працював машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду гарячої ділянки у ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (записи№№7-8);

-з 30.09.2001 22.01.2003 працював слюсарем-ремонтником в залізопрокатному цеху у ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»(записи№№8-9).

Трудова книжка в частині спірного періоду також містить відомості про те, що Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е. Дзержинського перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (запис №6).

Суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині спірних періодів містить відомості про його навчання в ПТУ за професією машиніст крана металургійного виробництва, про роботу помічником машиніста крана металургійного виробництва, машиністом крана металургійного виробництва та слюсарем-ремонтником в залізопрокатному цеху, вказані записи вчинені на підставі диплому, розпоряджень по підприємству про прийняття на роботу, переведення та звільнення, однак записи не містять відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, як-то повної інформації щодо характеру виконуваної роботи, атестації робочого місця, зайнятості повний робочий день для поширення пільг пенсійного забезпечення.

Суд зазначає, що у наведених випадках законодавцем обумовлена необхідність надання довідок уточнюючого характеру на підтвердження пільгового стажу роботи на відповідних посадах або за професіями.

Щодо посилань позивача на те, що трудовою книжкою належним чином підтверджено його роботу у ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат», суд зазначає, що інформації в трудовій книжці щодо посади (професії) у даному випадку недостатньо для зарахування періодів роботи до відповідного пільгового стажу, оскільки пільгова пенсія призначається працівникам за умови їх зайнятості на відповідних роботах повний робочий день, що необхідно встановити.

Водночас, з трудової книжки позивача не вбачається відомостей, які б свідчили про зайнятість позивача на відповідному підприємстві повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, відсутні і відомості щодо найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за періоди з 1989 по 2003рр.

Тобто, відомості про роботу позивача у спірний період не можуть підтвердити факт його роботи повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, а зазначення у трудовій книжці періодів роботи та посади не свідчить про наявність у позивача права на зарахування вказаних спірних періодів до пільгового стажу, оскільки не звільняє від врахування інших умов, встановлених статтею пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», необхідних для зарахування вказаних періодів трудової діяльності періодів до пільгового стажу.

Водночас, наявні в матеріалах справи документи не підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці по Списку № 1, тоді як підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. І таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.

Разом з цим, доказів наявності довідки(ок) уточнюючого характеру на підтвердження пільгового стажу роботи на відповідній посаді за спірний період трудової діяльності позивача із зазначенням характеру виконуваної роботи, віднесення даної професії до відповідних Списків, що надають право на призначення пільгової пенсії, та інформації про зайнятість на роботах із особливо шкідливими умовами праці повний робочий день, позивачем до не надано, а матеріали не містять.

Архівна довідка №Д-21/2-08/21 від 12.09.2023, що видана Архівним управлінням Кам`янської міською ради, на яку посилається позивач, не є довідкою, уточнюючого характеру, оскільки містить лише відомості щодо періодів роботи позивача з 29.06.1992 помічником машиніста крана металургійного виробництва (розливні крани, гаряча дільниця) 3 розряду мартенівського цеху, 10.11.1992 звільнення у зв`язку із призовом до армії, з 01.02.1995 помічником машиніста крана металургійного виробництва (гаряча дільниця) 4чм розряду конверторного цеху, з 15.10.1998 машиністом крана металургійного виробництва (гаряча дільниця) 4чм розряду конверторного цеху та з 30.09.2001 слюсарем-ремонтником 54м-1 розряду (перевалювальна бригада) залізопрокатного цеху, однак не містить відомостей щодо характеру виконуваної роботи протягом вказаних періодів, віднесення даних професій до відповідних Списків, що надають право на призначення пільгової пенсії та інформації про зайнятість на роботах із особливо шкідливими умовами праці повний робочий день.

Не містять відповідної інформації щодо характеру виконуваної роботи протягом спірного періоду, віднесення даних професій до відповідних Списків, що надають право на призначення пільгової пенсії та інформації про зайнятість на роботах із особливо шкідливими умовами праці повний робочий день і надані суду архівна довідка Архівного управління Кам`янської міської ради від 12.09.2023 №Д-21/2-08/22 (нарахування заробітної плати 1992, 1995-2000), історична довідка Архівного управління Кам`янської міської ради від 12.09.2023 №Д-21/2-08/22, особова картка №8513.

Позивачем необґрунтовано неможливості отримання необхідних документів на підтвердження спеціального (пільгового) стажу роботи у спірні періоди.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі відмови роботодавця надати його працівнику довідку, яка підтверджує пільгових характер роботи, така особа в має можливість скористатись своїм правом на судовий захист у іншому процесі (цивільному), пред`явивши позов до товариства щодо видачі відповідної довідки.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 у справі № 336/3067/17.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у зазначеному рішенні зазначила, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідно підтвердити пільговий характер умов праці, уточнюючою довідкою підприємства, саме про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив у зарахуванні позивачу до пільгового стажу періодів його роботи з 1989 по 2003рр., оскільки позивачем не надано уточнюючих довідок про характер виконуваної роботи, доказів щодо віднесення посад, на яких працював позивач, до Списків посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а відомості про роботу позивача у період його роботи на відповідному підприємстві, зазначені у його трудовій книжці, не підтверджують факт його роботи повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці та насамперед віднесення цих посад до Списків посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, тому оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії від 09.01.2024 за № 51 прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до відповідача, надавши такі документи.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (, місцезнаходження: 43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, буд.22В) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова