Справа № 400/10565/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 р. № 400/10565/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області, пл. Центральна, 3, м. Чернівці, 58002,
провизнання протиправним та скасування рішення від 08.06.23 № 35, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області (далі - відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08 червня 2023 року № 35 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу періоди провадження ОСОБА_1 підприємницької діяльності: з 10 вересня 2003 року по 01 січня 2017 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплатити з 08 червня 2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням Головного управління ПФУ в Чернівецькій області №35 від 08.06.2023 року йому було відмовлено у призначенні пенсії, спираючись на відсутність необхідного страхового стажу. При цьому, до страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 10.09.2003 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків та систему оподаткування. На переконання позивача, не зарахування цього періоду є протиправним, оскільки страхові внески протягом періоду з 10.09.2003 року по 01.01.2017 року ним сплачено. Позивач вважає таке рішення органу пенсійного фонду протиправним, тому й звернувся до суду з цим позовом.

Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 22.08.2023 року справа №400/10565/23 була розподілена судді Миколаївського окружного адміністративного суду Фульзі А.П.

Ухвалою від 22.08.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/10565/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.09.2023 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що 02.06.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 08.06.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 35 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Вказав, що до страхового стажу позивача зараховано періоди ведення підприємницької діяльності відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, щодо яких наявна інформація про сплату страхових внесків, а саме: з 01.01.2008 по 31.12.2009, з 01.01.2013 по 30.06.2013. Зазначив, що до заяви про призначення пенсії від 02.06.2023 року довідки Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.06.2023 № 16337/6/14-29-50-05-02, від 16.06.2023 № 16134/6/14-29-50-05-02, № 16138/6/14-29-50-05-02 позивачем не надавались.

Відповідно до наказу голови суду від 07.09.2023 року №91-к суддю ОСОБА_2 відраховано зі штату Миколаївського окружного адміністративного суду у зв`язку із звільненням її у відставку.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 15.09.2023 року № 268/02-10 про призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 400/10565/23 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 року, справу № 400/10565/23 передано на розгляд судді Величку А.В.

15.09.2023 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що 02.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком. 08.06.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 35 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 10.09.2003 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків та систему оподаткування.

Ухвалою від 20.09.2024 року суд прийняв до свого провадження адміністративну справу № 400/10565/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 08.06.23 № 35, зобов`язання вчинити певні дії та продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.06.2023 року №35, яке прийнято за принципом екстериторіальності, відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж ОСОБА_1 складає 22 роки 09 місяців 04 дні. За документами доданими до страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 10.09.2003 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків та систему оподаткування.

Не погодившись з рішенням від 08.06.2023 року №35, позивач оскаржив його в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом ч.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст. 4 Закону №1058-ІV від 09.07.2003).

Статтею 8 Закону передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Частинами 1, 2 ст. 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України від 09.07.2003 року № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, страховий стаж - це період роботи (за який сплачувалися відповідні страхові внески), який обчислюється органами Пенсійного фонду при призначенні особі пенсії, з метою визначення її розміру.

Разом з цим, визначальною умовою для зарахування особі періоду зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу є сплата нею страхових внесків в Пенсійний фонд.

Пп.1 п.3-1 розділу XV Перехідні положення Закону № 1058 передбачає, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з п.4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток №1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до пп.2 п.2.1 розділу П Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно п.6 Указу Президента України №727/98 від 03.07.1998 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва", суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Системний аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

У свою чергу, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка в проміжок часу з 2000 по 2017 рік займалася підприємництвом, для його страхового стажу є сам лише факт сплати ним страхових внесків, незалежно від їх розміру.

Водночас, вказаній законодавчій прерогативі кореспондують вищенаведені норми спеціального Порядку № 22-1, яким керується у своїй діяльності Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи.

З огляду на вказане, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме: до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків; з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків; з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Долученими до матеріалів справи доказами підтверджується, що ОСОБА_1 10.09.2003 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем, номер запису 2 057904, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Видом діяльності позивача було виготовлення та продаж зоокормів.

Згідно оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 08.06.2023 року №35 позивачу до страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 10.09.2003 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків та систему оподаткування.

Разом з тим, ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначило, що до страхового стажу позивача зараховано періоди ведення підприємницької діяльності відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, щодо яких наявна інформація про сплату страхових внесків, а саме: з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року.

Перевіряючи доводи позивача, судом з`ясовано, що згідно листа ГУ ДПС в Миколаївській області №16337/6/14-29-50-05-02 від 20.06.2023 року ОСОБА_1 :

з 10.09.2003 року по 30.09.2003 року перебував на загальній системі оподаткування;

з 01.10.2003 року по 31.12.2004 року перебував на спрощеній системі оподаткування, за ставкою 25.00 грн. на місяць;

з 01.01.2005 року по 30.09.2007 рік перебував на загальній системі оподаткування;

з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року перебував на загальній системі оподаткування, шляхом придбання патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку:

з 03.10.2007 року по 31.10.2007 року за ставкою 45,00 грн. на місяць;

з 01.01.2008 року по 31.12.2011 року перебував на спрощеній системі оподаткування, за ставкою 30,00 грн. на місяць;

з 01.01.2012 року по 30.06.2013 року перебував на спрощеній системі оподаткування - платник єдиного податку 2 група;

з 01.07.2013 року по 30.12.2016 року перебував на загальній системі оподаткування.

Відповідно до квитанцій №117 від 03.12.2003 року, №102 від 04.12.2003 року позивач здійснював сплату страхових внесків у 2003 році.

Згідно квитанцій №290 від 03.12.2004 року, №140 від 23.02.2004 року, №172 від 15.04.2004 року, №160 від 11.05.2004 року, №18 від 09.06.2004 року, №95 від 14.07.2004 року, №109 від 14.07.2004 року, №151 від 31.08.2004 року, №124 від 20.09.2004 року, №126 від 20.09.2004 року, №288 від 03.12.2004 року позивач здійснював сплату страхових внесків у 2004 році.

Відповідно до квитанцій від 26.02.2008 року, 20.03.2008 року, 17.06.2008 року, 18.09.2008 року позивач здійснював сплату страхових внесків у 2008 році.

Згідно квитанцій №13532585 від 09.12.2009 року, №11356387 від 02.03.2009 року, №12127606 від 23.06.2009 року, №12891141 від 25.09.2009 року позивач здійснював сплату страхових внесків у 2009 році.

Відповідно до квитанцій від 10.03.2010 року №12130906, від 18.06.2010 року №15138437, від 20.09.2010 року №16002229 позивач здійснював сплату страхових внесків у 2010 році.

Згідно квитанцій №5382876 від 06.12.2010 року, №17595450 від 21.03.2011 року, №18413468 від 21.06.2011 року, № 19279858 від 19.09.2011 року позивач здійснював сплату страхових внесків у 2011 році.

Відповідно до квитанцій №20138805 від 22.12.2011 року, №6-16001F/1 від 15.08.2012 року, №22701060 від 10.10.2012 року, №5 від 27.03.2012 року, №154 від 13.05.2013 року позивач здійснював сплату страхових внесків у 2012 році.

Згідно квитанцій №118 від 15.01.2013 року, №7 від 22.03.2013 року, №156 від 13.05.2013 року, №231 від 10.07.2013 року, №69 від 01.08.2013 року, №140 від 29.11.2013 року позивач здійснював сплату страхових внесків у 2012 році.

Суд також звертає увагу на тому, що до 01.10.2013 функції з адміністрування єдиного внеску, сплати страхових внесків перебували в органах Пенсійного фонду України, а з 01.10.2013 року функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) перейшли до органів Міндоходів в повному обсязі, після завершення всіх процедур щодо приведення нормативної бази у відповідність з чинним законодавством.

Позивач звернувся до податкового органу із заявою про надання інформації про сплату єдиного внеску.

Листом ГУ ДПС в Миколаївській області №16138/6/14-29-50-05-02 від 16.06.2023 року повідомило позивача про те, що згідно Наказу «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» №578/5 від 12.04.2012 року із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства юстиції України від 07.03.2013 року №400/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції 17.04.2012 року №571/20884, термін зберігання особових рахунків складає 5 років. Враховуючи вищенаведене, надати інформацію про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2003 по 01.01.2017 не має можливості.

Вказане підтверджує, що позивач вчиняв дії, спрямовані на отримання документів, необхідних для зарахування спірного періоду до страхового стажу, однак з об`єктивних причин такі отримати не вдалося.

Разом з тим, суд враховує, що ГУ ДПС в Миколаївській області не зазначено інформації про заборгованість по сплаті внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відсутність даних про сплату страхових внесків (єдиного внеску) сама по собі не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду зайняття позивачем підприємницькою діяльністю, оскільки така інформація відсутня не з вини позивача, тобто у зв`язку з обставинами, що не залежали від його волі і на які він не міг вплинути.

Суд наголошує, що позивач не має відповідати за незбереження документів про нарахування страхових внесків/збору на загальнообов`язкове державне страхування, а відсутність доказів наявності заборгованості перед податковим та пенсійним органами свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно із ст. 62 Закону №1788-XII та підпунктом 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема:

ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Однак, як встановлено судом, відповідачами не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.

Крім того, як зазначає Верховний Суд у постановах від 26 березня 2020 у справі № 414/1864/16-а, від 26 березня 2021 у справі №414/1221/17, навіть відсутність документів щодо обраної особою системи оподаткування (загальної чи спрощеної) під час здійснення підприємницької діяльності, не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення від 08 червня 2023 року № 35 протиправним.

Відтак, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зарахування до страхового стажу не зарахованих періодів роботи період підприємницької діяльності з 10.09.2003 року по 31.12.2007 року, з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, з 01.07.2013 року по 31.12.2016 року.

Одночасно з цим суд враховує, що саме ГУ ПФУ в Миколаївській області є належним пенсійним органом, що здійснює облік осіб, яким призначено пенсію на території Миколаївської області. Отже, врахування відповідних періодів до страхового стажу позивача буде здійснюватися вказаним пенсійним органом.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.

Оскільки до компетенції суду не належить здійснення призначення/перерахунку пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, суд з метою ефективного та повного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 08.06.2023 року, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням того, що рішення про відмову в призначенні пенсії, яким позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів, винесено ГУ ПФУ в Чернівецькій області, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань саме з ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ідентифікаційний код 40329345) про визнання протиправним та скасування рішення від 08.06.2023 року № 35, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.06.2023 року № 35.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності з 10.09.2003 року по 31.12.2007 року, з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року, з 01.07.2013 року по 31.12.2016 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2023 року про призначення пенсії за віком.

5. У решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ідентифікаційний код 40329345) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

7. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко