Справа № 520/11624/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Білова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 р. Справа № 520/11624/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/11624/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі відповідач, ГУ НП в Харківській області), в якому просила суд:

1) Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 05 березня 2017 року по 01 листопада 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції, виходячи з розрахунку базового місяця - квітень 2016 року;

2) Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 05 березня 2017 року по 01 листопада 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції, виходячи з розрахунку базового місяця - квітень 2016 року та положень постанови КМ України від 17.07.2003 №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб;

3) Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки щорічної основної відпустки тривалістю 180 календарних днів та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки щорічної основної відпустки тривалістю 180 календарних днів;

4) Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 квітня 2023 року по день фактичного розрахунку 27 квітня 2023 року;

5) Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 05.03.2017 по 18.04.2023 включно, та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 05.03.2017 по 18.04.2023 включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у період служби в поліції мала доступ до державної таємниці, характер умов служби, займана посада передбачали режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці. Бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області полягає у ненарахуванні та невиплаті надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 05.03.2017 по 18.04.2023 включно. Також, за період проходження служби в органах Національної поліції України з 05.03.2017 по 01.11.2017 позивачці протиправно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення в належному розмірі. 27.04.2023 через «Урядовий контактний центр» позивачка звернулась до відповідача для зобов`язання останнього виконати вимоги законодавства України щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення та інших спірних виплат. Натомість, станом на 18.05.2023 відповідач не надав відповідь, що й стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 частково задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 05 березня 2017 року по 01 листопада 2017 року, виходячи з розрахунку базового місяця - грудень 2015 року.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 05 березня 2017 року по 01 листопада 2017 року, виходячи з розрахунку базового місяця грудень 2015 року та положень постанови КМ України від 17.07.2003 №1078.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2017 рік тривалістю 30 діб.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні за 2017 рік щорічної основної відпустки тривалістю 30 календарних днів.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 включно.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 включно.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 по справі № 520/11624/23 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 включно та ухвали в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що у період з 05.03.2017 по 18.04.2023 ОСОБА_1 не працювала постійно з відомостями, що становлять державну таємницю, тобто не займалась розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації під час проходження служби у Харківському РУП №2 ГУНП в Харківській області. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги лист начальника Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області від 15.12.2023 № 37729/119-67/01-2023, в якому зазначено, що ОСОБА_1 в тому числі у періоди з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 не працювала з інформацією, яка становить державну таємницю. Таким чином, вважає, що суд першої інстанції зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за роботу, яку вона не виконувала у спірні періоди.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 05 березня 2017 року по 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 проходила службу в Національній поліції України на посаді слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області.

Під час проходження служби ОСОБА_1 розпорядженням УСБУ в Харківській області від 10.05.2017 № 49 Д надано допуск до державної таємниці за формою 2.

Доступ до державної таємниці надано наказом ГУНП в Харківській області від 19.05.2017 № 33 о/с дск.

Наказом ГУНП в Харківській області від 11.02.2020 № 31о/с позивачці було надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами з 30.01.2020 по 03.06.2020 .

Наказом ГУНП в Харківській області від 07.07.2020 № 190о/с позивачці було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3 років з 08.07.2020 по 14.04.2023.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років наказом Московського ВП ГУНП в Харківській області від 04.08.2020 № 26 о/с доступ до державної таємниці їй було припинено.

Наказом Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області від 14.04.2023 № 12 о/с ОСОБА_1 було надано доступ до державної таємниці за формою 2.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 18.04.2023 № 175 по о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби з 18.04.2023 (за власним бажанням) з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2023 по 18.04.2023 у кількості 8 діб.

У зв`язку зі звільненням з поліції ОСОБА_1 доступ до державної таємниці було припинено наказом Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області від 18.04.2023 №13 о/с.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи Листа Начальника Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області від 15.12.2023 №37730/119-67/01-2023, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області, в останній день служби перед звільненням, а саме 18.04.2023, на службі не перебувала;

- у період з 03.06.2020 по 07.07.2020 року ОСОБА_1 службові обов`язки не виконувала;

- у період з 30.01.2020 до 03.06.2020 року знаходилась у відпустці по вагітності та пологам;

- у період з 04.06.2020 по 06.07.2020 року знаходилась в щорічній черговій відпустці за 2020 рік.

- у період з 08.07.2020 до 15.04.2023 року знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років.

Згідно з наданими до матеріалів справи довідками про нарахування грошового забезпечення позивачці виплачувалась індексація грошового забезпечення з листопада 2017 року.

Позивачка вважає, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено їй:

- індексацію грошового забезпечення за період з 05 березня 2017 року по 01 листопада 2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції, виходячи з розрахунку базового місяця - квітень 2016 року;

- грошову компенсацію за невикористані дні за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки щорічної основної відпустки тривалістю 180 календарних днів;

- надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 05.03.2017 по 18.04.2023 включно;

- середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 квітня 2023 року по день фактичного розрахунку 27 квітня 2023 року.

Позивач вважає вказану бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась позивачці індексація грошового забезпечення за період з 05 березня 2017 року по 01 листопада 2017 року виходячи з базового місяця грудня 2015 року. Щодо вимоги позивача про нарахування та виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період 05.03.2017 по 18.04.2023 включно, суд першої інстанції зазначив, що періодами у які, відповідно до чинного законодавства та висновків Верховного суду, відповідач був зобов`язаний сплатити позивачці надбавку за службу в умовах режимних обмежень є: з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 включно, оскільки позивачка мала допуск до державної таємниці, а характер її роботи (служби) на відповідних посадах передбачав роботу по забезпеченню режиму таємності, а також роботу з документами, справами, матеріальними носіями інформації, які вимагають наявність доступу до державної таємниці, а отже є підставою для отримання позивачем надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період проходження служби. Також, вважав, обґрунтованими позовні вимоги щодо виплати компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2017 рік (30 діб).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржується в частині нарахування та виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 включно та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 включно.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.п. 1, 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно п.3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 7 розділу І вказаного Порядку, грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Згідно з п. 7 Розділу II Порядку №260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації:

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", -15 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським, погоджених з режимно-секретним органом, за умови надання допуску таким поліцейським та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Закон України "Про державну таємницю" регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закон України "Про державну таємницю", залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 7 років; для форми 3 - 10 років.

Допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 7 статті 22 Закону України "Про державну таємницю" визначено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст.26 Закону України "Про державну таємницю", скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про державну таємницю", у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15.06.1994 року № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення № 414).

У пункті 1 Положення № 414 зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Відповідно до п.2 Положення № 414, особам, які працюють в умовах режимних обмежень, крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Пунктом 5 Положення № 414 визначено, що такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Пунктом 6 Положення визначено, що персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи. Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Виходячи з аналізу вказаних норм, надання дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Отже, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону України "Про державну таємницю" залежить від ступеня секретності.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону України "Про державну таємницю" виникає право на отримання компенсації.

Отже, положення статті 30 Закону України "Про державну таємницю", пунктів 2, 5 Положення №414 слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 25.04.2018 р. по справі №802/74/15-а

Для вирішення питання про те, чи умови праці особи передбачають роботу з відомостями та їх носіями, які становлять державну таємницю, необхідно насамперед з`ясувати обсяг функціональних обов`язків цієї особи за посадою та умови (вимоги, критерії), яким повинна відповідати особа для того, щоб бути призначеною на цю посаду та/або виконувати роботу/завдання, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю.

Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25.07.2019 р. по справі №296/6615/17.

Тобто, якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер і умови її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з допуском до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ.

Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 27.05.2020 р. по справі №806/2056/18.

При цьому, факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці (постанова Верховного Суду 28.01.2021 року по справі №240/229/20).

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням УСБУ в Харківській області від 10.05.2017 № 49 Д позивачці надано допуск до державної таємниці за формою 2.

Доступ до державної таємниці надано наказом ГУНП в Харківській області від 19.05.2017 № 33 о/с дск.

Наказом ГУНП в Харківській області від 07.07.2020 № 190о/с позивачці надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3 років з 08.07.2020 по 14.04.2023.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, наказом Московського ВП ГУНП в Харківській області від 04.08.2020 № 26 о/с доступ до державної таємниці їй було припинено.

Наказом Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області від 14.04.2023 № 12 о/с ОСОБА_1 було надано доступ до державної таємниці за формою 2.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 18.04.2023 № 175 по о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби з 18.04.2023.

У зв`язку зі звільненням з поліції ОСОБА_1 доступ до державної таємниці було припинено наказом Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області від 18.04.2023 №13 о/с.

Сукупність вищевказаних фактичних обставин вказує на те, що позивач мала допуск до державної таємниці, а характер її роботи (служби) на відповідних посадах передбачав роботу по забезпеченню режиму таємності, а також роботу з документами, справами, матеріальними носіями інформації, які вимагають наявність доступу до державної таємниці, а отже є підставою для отримання позивачем надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період проходження служби.

Згідно п. 6 Положення № 414, надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Порядку № 260 установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським, погоджених з режимно-секретним органом, за умови надання допуску таким поліцейським та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Виплата надбавки за службу в умовах режимних обмежень припиняється з дня:

звільнення з посади, за якою вона була встановлена;

припинення доступу до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці;

закінчення науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт.

Припинення виплати встановленої раніше надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється на підставі відповідного наказу керівника органу поліції.

Відтак можливість отримання даної надбавки пов`язана з наявністю у особи одночасно як допуску, так і доступу до державної таємниці.

Допуск до державної таємниці за формою 2 позивачці надано 10.05.2017 розпорядженням УСБУ в Харківській області від 10.05.2017. В той же час, доступ до державної таємниці позивачці надано відповідачем з 19.05.2017, відтак, з урахуванням перебування позивачки на посаді, що передбачає роботу з документами, що містять державну таємницю, датою початку виплати вказаної надбавки має бути саме 19.05.2017.

В подальшому ГУНП в Харківській області скасовано доступ до державної таємниці у зв`язку з перебуванням позивачки у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 04.08.2020.

Абзацом першим пункту 3 розділу III Порядку № 260 в редакції, яка застосовується з 01.02.2017 (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, що вони отримували на день хвороби, з розрахунку посадового окладу, встановленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

В той же час, абзацом 2 пункту 8 розділу III Порядку № 260 передбачено, що поліцейським за час перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавством випадках - до шести років грошове забезпечення не виплачується.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08.07.2020 по 14.04.2023.

З 14.04.2020 позивачці наказом ГУНП в Харківській області надано доступ до державної таємниці за формою 2.

18.04.2023 позивачку звільнено з лав Національної поліції України.

Відтак, періодами у які, відповідно до чинного законодавства та висновків, зроблених судом вище, відповідач був зобов`язаний сплатити позивачці надбавку за службу в умовах режимних обмежень є: з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 включно.

Відповідачем по справі фактично не заперечується факт того, що позивачка мала допуск і доступ до державної таємниці та працювала з таємними документами, які вимагають наявність такого допуску.

Доводи відповідача про відсутність правових підстав для нарахування позивачці надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за відсутності наказів про встановлення такої надбавки за займаною посадою, суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що позивачка мала допуск до державної таємниці, а характер її роботи (служби) передбачав роботу із забезпеченням режиму таємності, а також роботу з документами, справами, матеріальними носіями інформації, які вимагають наявність доступу до державної таємниці, що є підставою для отримання надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період проходження служби на вказаних посадах.

Той факт, що відповідачем по справі не видавався наказ (накази) про встановлення і виплату позивачці надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не може бути свідченням невиконання нею роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці і як наслідок невиплати цієї надбавки.

Частинами першою, другою та сьомою ст. 22 Закону України «Про державну таємницю» визначено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»; форма 2 для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»; форма 3 для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було надано допуск до державної таємниці за формою 2.

Відтак, відповідно до п.2 Положення № 414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації - для відомостей та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків.

З огляду на це, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 включно та зобов`язав Головне управління Національної поліції в Харківській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 19.05.2017 по 07.07.2020 та з 14.04.2023 по 18.04.2023 включно.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 по справі № 520/11624/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий