Справа № 140/3802/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3802/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Димарчук Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Хмельницькій області (далі ГУ ДПС у Хмельницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.02.2024 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспекторами Головного управління ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу на перевірку від 15.01.2024 №14037 проводилась фактична перевірка магазину «Зарядка» в період з 18.01.2024 по 23.01.2024, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 . За результатами фактичної перевірки було складено акт (довідку) фактичної перевірки від 23.01.2024 за №1121/22-01-07-05/ НОМЕР_1 .

У висновку зазначеного акта перевірки контролюючий орган вказав на порушення суб`єктом господарювання пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) у зв`язку з порушенням проведення розрахункових операцій через РРО та порушенням порядку ведення обліку товарних запасів.

На підставі акта фактичної перевірки від 15.01.2024 №14037, ГУ ДПС у Волинській області 12.02.2024 прийняло податкове повідомлення-рішення (далі ППР) від 12.02.2024 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 149900, 00 грн.

Позивач не погоджується із вказаним ППР аргументуючи тим, що в наказі №14037 від 15.01.2024 про проведення фактичної перевірки не вказано підстав для її проведення, а є лише посилання на підпункти 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України) та відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки та інформацію, яку контролюючий орган отримав про порушення позивачем вимог чинного законодавства.

Вказує на те, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.03.2024 у справі № 686/3350/24, яке набрало законної сили, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Таким чином, постановою Хмельницького міськрайонного суду фактично було встановлено відсутність порушення, викладеного в п.1 акта фактичної перевірки, а саме придбання телефону Iphone 13 pro 256 Gb IMEI 70180 (вживаного) по ціні 30100,00 грн та чохла до телефону по ціні 500,00 грн без видачі фіскального чеку.

Щодо порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації зазначає, що під час перевірки інспектори ГУ ДПС у Хмельницькій області не запитували та не витребовували документи, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку (накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні тощо). Разом з тим, сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР. Вказана позиція підтверджується практикою Верховного Суду у постановах від 07.08.2018 у справі №825/10-/17, від 04.09.2020 у справі №2а-12445/11/2670, від 04.11.2020 у справі №400/2733/18.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.33).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с. 69-73) та додаткових поясненнях (а.с. 90-92) представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного ППР від 12.02.2024 №, прийнятого на підставі акта фактичної перевірки від 23.01.2024 за №1121/22-01-07-05/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а саме порушення проведення розрахункових операцій через РРО та порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Вказує на те, що перед початком фактичної перевірки здійснено розрахункову операцію та придбано телефон Iphone 13 pro 256 Gb IMEI 70180 (вживаний) по ціні 30100,00 грн та чохол до телефону по ціні 500,00 грн. При цьому, суб`єктом господарювання розрахункову операцію не проведено через ПРРО №, фіскальний чек не роздруковано або/та не створено в електронному вигляді та не видано покупцеві. Факт придбання підтверджується фото телефону, чохла, гарантійного талону з підписом ФОП ОСОБА_1 . Непроведення розрахункової операції через ПРРО підтверджується витягом із СОД РРО, з якого вбачається, що 18.01.2024 розрахункова операція з продажу смартфону і чохла на суму 30600 грн не проводилась.

Окрім того, під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено товарно-матеріальні цінності, що відображено у додатку до акта відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування реалізації та фактичних залишків запасів станом на 23.01.2024, однак позивачем під час перевірки не надано документів, які підтверджують облік товарів, що знаходились у місці продажу, чим порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Вказує на те, що фактична перевірка проведена правомірно, наказ №14037 від 15.01.2024 відповідає вимогам ПК України, прийнятий з дотриманням визначеної законодавством процедури та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення.

З наведених підстав представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданих до суду 03.05.2024 поясненнях представник третьої особи ГУ ДПС у Хмельницькій області просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що 29.09.2023 ФОП ОСОБА_1 подав заяву про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно до даних СОД РРО встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (де здійснює господарську діяльність позивач) у період з 01.10.2023 по 18.01.2024 відсутні відомості щодо реалізації товарів кінцевим споживачам, що могло свідчити про порушення вимог Закону №265. По-суті, в магазині протягом двох з половиною місяців не було реалізовано жодного товару, що могло свідчити про імовірне невикористання ПРРО, тобто про можливе порушення платником податків законодавства щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, що слугувало підставою для проведення фактичної перевірки. Під час проведення перевірки контролюючим органом дане припущення підтвердилось.

Вказує на те, що за практикою Верховного Суду відсутність у наказі детального опису підстави для проведення перевірки жодним чином не порушує вимог ст. 81 ПК України та абсолютно не зумовлює протиправність винесених за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень.

Щодо посилання позивача на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.03.2024 у справі № 686/3350/24, вказує на те, що закриття провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 відбулося виключно з формальних ознак (недоліків допущених при оформленні документів), при цьому факт наявності порушення жодним чином не спростовано.

Звертає увагу на ту обставину, що при реалізації товару, без застосування касового апарата жодного документального підтвердження факту реалізації суб`єктом господарювання іншим особам товару - немає. Адже, якщо операція не проводиться із застосуванням РРО чи ПРРО, відповідно немає розрахункового документа ні в паперовій, ні в електронній формі на серверах ДПС. А тому фото додані до акта перевірки є належним, достатнім та допустимим доказом для даного порушення.

Вказує на те, що ФОП ОСОБА_1 провадить діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, тому зобов`язаний був надати контролюючому органу па початку проведення перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу.

Перевіркою встановлено порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: відсутні супроводжуючі документи на смартфони, що знаходяться у реалізації згідно відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей). Відомість (додаток до акта перевірки) підписана посадовими особами контролюючого органу та ФОП ОСОБА_1 . У відомості відображено не обліковані ТМЦ на суму 119 300 грн.

Вважає, що за результатами розгляду акта ГУ ДПС у Волинській області правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 119 300 грн (розмір вартості необлікованих товарів згідно відомості) за необлік у встановленому порядку, та ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу.

Зауважує, що ФОП ОСОБА_1 не надавались заперечення до акта перевірки разом з якими він міг надати документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу. Також позивач не надав таких документів до адміністративного позову, що підтверджує правомірність застосування фінансової санкції (а.с. 48-52).

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи та аргументи, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити (а.с.84-86).

Суд, перевіривши доводи позивача, відповідача, третьої особи у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 15.01.2024 №14037 «Про проведення фактичної перевірки» (а.с.9), направлень від 15.01.2024 №232 та №233 (а.с.10, 11) ГУ ДПС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку об`єкта торгівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення з платниками податків розрахункових операцій, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

За результатами фактичної перевірки було складено акт (довідку) фактичної перевірки від 23.01.2024 за №1121/22-01-07-05/ НОМЕР_1 , у висновках якого контролюючий орган вказав на порушення суб`єктом господарювання вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Зокрема, в пункті 2.2.13 акта перевірки вказано:

1) порушено порядок розрахунків із споживачами, а саме перед початком фактичної перевірки здійснено контрольно розрахункову операцію та придбано телефон Iphone 13 pro 256 Gb IMEI 70180 (вживаний) по ціні 30100,00 грн та чохол до телефону по ціні 500,00 грн. Розрахункову операцію не проведено через ПРРО №, фіскальний чек не роздруковано або/та не створено в електронному вигляді та не видано покупцеві;

2) порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації відсутні супроводжуючі документи та смартфони що знаходяться у реалізації згідно відомостей про товарно-матеріальні цінності та фототаблиці товару на загальну суму 119300 грн (а.с. 58-60).

На підставі акта перевірки, ГУДПС у Волинській області винесено ППР від 12.02.2024 №, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 149900, 00 грн за порушення п.1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с.17).

Не погоджуючись з винесеним ППР, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Щодо підстав проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , суд зазначає, що згідно з підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України, підпунктом 19-1.1.4, пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пункт 75.1 статті 75 ПК України визначає, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

За приписами підпунктів 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №804/1113/16), від 24.05.2019 (справа №826/16221/15), від 03.10.2019 (справа №820/850/16), від 16.10.2019 (справа № 820/11291/15), від 22.11.2019 (справа № 815/4392/15) тощо. Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З урахуванням наведеного, суд у цій справі надає оцінку доводам позивача щодо неправомірності проведення фактичної перевірки (а саме: контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для її проведення; наказ про проведення перевірки складений з порушенням статті 81 ПК України).

Як уже зазначалось судом відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися за наявності інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Права контролюючого органу передбачені статтею 20 ПК України, серед них і здійснення щоденної обробки даних та інформації електронного кабінету, необхідних для виконання покладених на них функцій з адміністрування податкового законодавства та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, що включає, зокрема, прийняття, обробку та аналіз документів та даних платників податків, здійснення повноважень, передбачених законом, які можуть бути реалізовані в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку (пп. 20.1.45 п. 20.1 ст. 20 ПК України).

Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995. (пп. 72.1.1.4 пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України)

Відповідно до абзацу другого пункту 7 статті 3 Закону №265/95- ВР «суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій повинні подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики, (п. 74.3 ст. 74 ПК України)

Під час фактичних перевірок контролюючим органом за для контролю за дотриманням платником податку законодавства з питання регулювання обігу готівки та порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій досліджується інформація з ІКС "Податковий блок" - підсистеми "Реєстрація платників податків" - розділ 6 "Облік РРО" - "Реєстрація та облік РРО та КОРО", "Реєстрація та облік ПРРО". Також, використовується інформація із Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - СОД РРО).

Механізм функціонування СОД РРО щодо отримання від реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) та програмних реєстраторів розрахункових операцій (далі - ПРРО) визначених законодавством даних та збереження таких даних у базі даних інформаційно- телекомунікаційної системи Державної податкової служби України встановлюється Порядком функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 № 477 (далі - Порядок № 477)

Відповідно до п. 1 р. 11 Порядку № 477 СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

Як встановлено судом 29.09.2023 ФОП ОСОБА_1 подав заяву про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій (а.с. 58)

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Хмельницькій області відповідно до даних СОД РРО встановлено, що за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, буд. 33, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у період з 01.10.2023 по 18.01.2024 (протягом двох з половиною місяців) відсутні відомості щодо реалізації товарів кінцевим споживачам (а.с. 53-55). Вказані обставини безумовно могли свідчити про порушення вимог Закону №265/95, тобто про можливе порушення платником податків законодавства щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій (імовірне невикористання ПРРО), що стало підставою для проведення фактичної перевірки позивача.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі №460/1239/19 вказав, що незазначення підстав у наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1. статті 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Відсутність посилання у наказі ГУ ДПС у Волинській області від 15.01.2024 №14037 на фактичну підставу проведення перевірки (а саме наявність інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій), не є безумовною підставою для визнання такої перевірки протиправною та скасування оскаржуваного рішення, винесеного за результатами такої перевірки. Зазначені недоліки не призводять до відсутності правових наслідків такої перевірки.

Суд наголошує на тому, що здійснення такого виду заходу контролю, як в спірній ситуації, було не правом ГУ ДПС у Хмельницькій області, а його обов`язком, тому відсутність в наказі про призначення фактичної перевірки детальної інформації про підстави проведення фактичної перевірки не можуть ставити під сумнів легітимність заходу в цілому, якщо такий захід здійснювався на законній підставі, про що зазначено судом вище.

При цьому, твердження позивача про невідповідність наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 15.01.2024 №14037 положенням ПК України є необгрунтованим, так як вказаний наказ містить усі реквізити, передбачені нормами чинного законодавства (зокрема, у ньому зазначені дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та адреса господарської одиниці, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися).

Наказ про проведення перевірки містить підпис керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплений печаткою контролюючого органу.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені ПК України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення.

У свою чергу, перевірка проведена та щодо її проведення позивач не заперечував (акт недопуску до перевірки не складався) й за наслідками цієї перевірки прийняте ППР, що є предметом оскарження.

У цій справі позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про такі порушення з боку ГУ ДПС у Хмельницькій області норм ПК України при проведенні перевірки, які вплинули на реалізацію позивачем його прав, як-от ненадання можливості надати необхідні для перевірки документи чи пояснення, що мають вплив на висновки контролюючого органу та прийняте ним рішення за наслідками перевірки.

Відтак, підсумовуючи вищенаведене, судом не встановлено порушень зі сторони податкового органу в частині призначення фактичної перевірки господарської діяльності позивача.

Щодо виявлених під час проведення перевірки порушень вимог законодавства, внаслідок чого прийнято оскаржуване рішення, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно із пунктами 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги;

Статтею 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

- розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Таким чином, суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.

З акта перевірки від 23.01.2024 за №1121/22-01-07-05/ слідує, що перед початком фактичної перевірки було здійснено контрольно-розрахункову операцію та придбано телефон Iphone 13 pro 256 Gb IMEI 70180 (вживаний) по ціні 30100,00 грн та чохол до телефону по ціні 500,00 грн. Розрахункову операцію не проведено через ПРРО №, фіскальний чек не роздруковано або/та не створено в електронному вигляді та не видано покупцеві.

Так, до матеріалів адміністративної справи в якості доказу долучено ксерокопію фотографії телефону, чохла та гарантійного талону (назва пристрою Iphone 13 pro 256 Gb IMEI, серійний номер НОМЕР_2 , дата продажу 18.01.2024) у якому наявні підписи продавця та клієнта (покупця) (а.с.52). Непроведення розрахункової операції через ПРРО підтверджується витягом із СОД РРО, з якого вбачається, що 18.01.2024 розрахункова операція з продажу смартфону і чохла на суму 30600 грн не проводилась (а.с.55).

Позивач, спростовуючи вказане порушення, посилається на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.03.2024 у справі № 686/3350/24, якою закрито адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП (порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг).

Надаючи оцінку вказаному оргументу позивача, суд вказує на те, що закриття провадження в адміністративній справі № 686/3350/24 щодо ОСОБА_1 відбулося з формальних ознак (а саме недоліків допущених при оформленні документів податковим органом). При цьому факт наявності порушення позивачем п.1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР жодним чином не спростовано. Як видно з постанови судом не досліджувався головний доказ, що підтверджує факт реалізації товару - фото телефону, чохла та гарантійного талону з підписом ФОП ОСОБА_1 , доданих до акта фактичної перевірки.

Суд звертає увагу на ту обставину, що при реалізації товару, без застосування касового апарата жодного документального підтвердження факту реалізації суб`єктом господарювання іншим особам товару - немає. Адже якщо операція не проводиться із застосуванням РРО чи ПРРО, відповідно, немає розрахункового документа ні в паперовій, ні в електронній формі на серверах ДПС. А тому фото додані до акта перевірки є належним, достатнім та допустимим доказом для даного порушення.

Верховний Суд у постанові від 13.04.2022 у справі №759/6909/18 висловив свою позицію щодо застосування норми ч.4 ст. 78 та ст. 90 КАС України, та вказав, що звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справах.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами cт. 90 КАС України.

У постанові Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №1740/2148/18 колегія суддів також звертає увагу, що частиною сьомою ст. 78 КАС України встановлено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Відсутність складу адміністративного правопорушення це правова оцінка суду, а не встановлений факт.

Таким чином, повертаючись до обставин справи, що розглядається, суд дійшов висновку, що порушення позивачем передбачене п.1, п. 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (непроведення розрахункових операцій через програмний реєстратор розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції) є доведеним контролюючим органом належними та допустимими доказами, а тому у даній справі немає підстав стверджувати про відсутність таких порушень з посиланням на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.03.2024 у справі №686/3350/24.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 Закону 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах у разі встановлення в ході перевірки факту проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;

Таким чином, за результатами розгляду акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 30 600 грн (30 100 грн за телефон + 500 грн за чохол) х 100%) за непроведення розрахункових операцій через ПРРО та невидачу відповідного розрахункового документа, вчиного вперше.

Щодо правомірності застосування санкції у розмірі 119 300 грн за порушення порядку обліку товарів, що знаходяться у місці продажу суд вказує наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний падати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи па внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Згідно з абз. 60 ст. 2 Закону №265/95 термін "технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту" для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про захист прав споживачів". Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 25-1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" технічно складні побутові товари - непродовольчі товари широкого вжитку (прилади, машини, устаткування та інші), які складаються з вузлів, блоків, комплектуючих виробів, відповідають вимогам нормативних документів, мають технічні характеристики, супроводжуються експлуатаційними документами і на які встановлено гарантійний строк.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 16.03.2017 №231. Смартфони та мобільні телефони відносяться до даного переліку.

З фото долучених до акта перевірки вбачається, що на реалізований смартфон Iphone 13 Pro 256 Gb ФОП ОСОБА_1 видано гарантійний талон (а.с. 53).

Тобто, ФОП ОСОБА_1 провадить діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а відповідно зобов`язаний був надати контролюючому органу на початку проведення перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу.

Згідно з п. 85.2 ст. 82 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Суд констатує, що положення Закону №265/95-ВР не визначають порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказують на обов`язок суб`єктів господарювання вести такий облік.

Так, згідно підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до положень статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно приписів пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст. 20 Закону №265/95 до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, фізичні особи-підприємці при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі вартості не облікованих товарів за цінами реалізації.

З системного аналізу вищенаведених норм слідує, що на позивача як на суб`єкта господарювання покладено обов`язок проводити розрахункові операції в порядку, встановленому законодавством, а також вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Так, посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області при проведенні фактичної перевірки позивача виявлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку. Вказане підтверджується відомістю (додаток до акта перевірки) згідно з якою вбачається, що при перевірці господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить суб`єкту господарювання ОСОБА_1 податковим органом виявлено необлікований товар на загальну суму 119300 грн. Зазначені відомості підписані матеріально відповідальною особою ФОП ОСОБА_1 та досліджені судом в якості належних письмових доказів (а.с.60).

Суд не враховує посилання позивача на правову позицію Верховного Суду викладену у постановах від 07.08.2018 у справі №825/10/17, від 04.11. 2020 у справі №400/2733/18, оскільки правовідносини які були предметом розгляду у вказаних справах не є подібними до правовідносин даної справи.

Зокрема, у постановах від 07.08.2018 у справі №825/10/17, від 04.09.2020 у справі № 2а-12445/11/2670 Верховний Суд дійшов висновку, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів (накладні на отримання скрапленого газу, що знаходився в реалізації) за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари (нафтопродукти) належним чином обліковані товариством відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Тобто, у зазначених справах на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, встановлено, що такі документи на паливно мастильні матеріали (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші) зберігалися у бухгалтерських службах підприємств, а не безпосередньо на АЗС стосовно яких і було здійснено захід податкового контролю.

Проте, ФОП ОСОБА_1 не подано (та не зазначено) жодного доказу на підтвердження того, що документи, які підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу у магазині «Зарядка», зберігалися в іншому місці (бухгалтерії, офісі, складі тощо).

Суд зауважує, що позивачем не надавались заперечення до акта перевірки разом з якими він міг надати (за наявності) документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходилися у місці продажу. Позивач не послався на наявність таких документів впринципі та не долучив таких документів (у разі їх наявності) і до адміністративного позову, що підтверджує правомірність висновків контролюючого органу.

Таким чином за результатами розгляду акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області підставно та обгрунтовано застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 119 300 грн (розмір вартості необлікованих товарів згідно відомості) за необлік у встановленому порядку та ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу.

З огляду на встановлені обставини справи та вищенаведені норми чинного законодавства, суд погоджується з висновками контролюючого органу про те, що позивач допустив порушення п. 1, 2, 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому оскаржуване ППР прийнято правомірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність оскаржуваного ППР, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1. ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.02.2024 № відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Третя особа: Головне управління ДПС у Хмельницькій області (29001, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 17, код ЄДРОПУ 44070171).

Суддя Т.М. Димарчук