Справа № 460/3193/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/3193/24 пров. № А/857/9597/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі (судді Поліщук О.В., ухвалену у письмовому провадженні в м. Рівне повний текст ухвали складено 01.04.2024) у справі №460/3193/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.03.2024 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії за законом як непрацюючому пенсіонеру у розмірі двох мінімальних заробітних плат (з 01.01.2024 у розмірі 14200,00 грн, з 01.04.2024 у розмірі 16000,00 грн), визначених статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнати за позивачем право на отримання підвищення до пенсії за законом, відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у поточному 2024 році, а саме: з 01 січня у розмірі 14200,00 грн, з 01 квітня у розмірі 16000,00 грн, щомісячно, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату підвищення до пенсії за законом, як непрацюючому пенсіонеру, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (з 01.01.2024 у розмірі 14200,00 грн, з 01.04.2024 у розмірі 16000,00 грн) відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.01.2024 з подальшим щомісячними виплатами (без кінцевої дати таких виплат).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Вказує, що на дату винесення попереднього рішення у справі № 460/32568/22 держава не визначала окремо розрахункову величину мінімальної заробітної плати для виплат за судовими рішеннями, що нині було зроблено Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», і це є суттєвою відмінністю для заявлення нового предмету позову та стягнення підвищення до пенсії у розмірі (з 01.01.2024 року у розмірі 14 200 грн., а з 01.04.2024 року -16 000 грн.), а не 3 200 грн. щомісячно, що не могло бути заявлено у попередній позовній заяві. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, наголосила, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Аналогічну позицію ВС підтвердив у постановах від 8 листопада 2021 р. у справі № 580/492/21 та від 9 грудня 2021 р. справі № 280/4257/20. У поточному 2024 році відбулася зміна в Законі України «Про державний бюджет на 2024 рік», а саме ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» (надалі Закон № 3460-ІХ) виокремлює дві різні мінімальні заробітні плати на поточний рік, зокрема: перша з 1 січня 2024 року, -7100 грн., з 1 квітня поточного року, - 8 000 грн. Друга з 1 січня на поточний 2024 рік визначена величина мінімальної заробітної плати для обчислення виплат по судовим рішенням, нарівні,- 1600 грн.. Предмет спору у справі № 460/3193/24 та у справі № 460/32568/22 не є аналогічними, а позовні вимоги не є тотожними, оскільки у позовні вимоги заявлені за різні періоди. Наголошує, що застосування для громадян пенсіонерів, які проживають у забрудненій зоні внаслідок аварії на ЧАЕС підвищення до пенсії за рішеннями суду, має ознаки обмеження у рівності прав громадян за ознаками місця проживання, що суперечить і частині 2 ст. 24 Конституції України, адже одні пенсіонери з аналогічними обставинами, зокрема односельці, отримують підвищення до пенсії, а їй відмовлено, що є дискримінацією та дискредитацією. Заявлений позов стосується виплат підвищення до пенсії не за рішенням суду, а за законом відповідно статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» тобто, вона набула і має право на підвищення до пенсії за законом.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно даних Діловодства спеціалізованого суду, 28.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати з 03.02.2022 доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату за період з 03.02.2022 доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі № 460/32568/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у ненарахуванні та невиплаті підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 з 03.02.2022 нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року в справі № 460/32568/22 набрало законної сили 26 червня 2023 року.

З огляду на наведене, приймаючи оскаржувану ухвалу у цій справі, суд першої інстанції відмовляючи у відкриті провадження у справі виходив з тих мотивів, що предмет спору в справі № 460/3193/24, є частиною предмету спору в справі № 460/32568/22, оскільки позовні вимоги в справі № 460/32568/22 про нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі двох мінімальних заробітних плат поширювались також на період з 01.01.2024.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 цієї частини публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Пунктом 7 вказаної частини визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше особами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких однієї із сторін є суб`єкт владних повноважень, наділений можливістю владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частини 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Приписами частини 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вказав, що за своєю суттю даний спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 в справі № 460/32568/22, зокрема, щодо нарахування підвищення до пенсії згідно статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Відтак, той факт, що позивач вважає суму підвищення до пенсії меншою, ніж це передбачено законодавством не свідчить про те, що між даними сторонами виник новий публічно-правовий спір.

У позовній заяві позивач наголошує, що в листі відповідача зазначається, що з березня місяця 2024 року розпочав нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії виходячи з величини мінімальної заробітної плати для обчислення виплати по судовим рішенням на рівні 1600 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що заявлені позовні вимоги спрямовані фактично на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 в справі № 460/32568/22, оскільки крім дати та зазначенням суми, які змінилися вони викладені щодо нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі двох мінімальних заробітних плат без обмеження в часовому проміжку.

Таким чином, предметом спору у вищевказаних позовах є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат згідно зі статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що спір у справі, що розглядається, охоплює предмет спору у справі №460/3193/24, у якому постановлено рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів вважає також за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 9901/433/18.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

При розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 580/3376/20, від 27.04.2021 у справі № 460/418/20, від 28.05.2021 у справі № 540/942/20, від 02.12.2021 у справі № 808/1156/18.

Колегія суддів ввжає, хоча позивач у цій справі обрала спосіб захисту шляхом подання позову про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії за законом, як непрацюючому пенсіонеру, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (з 01.01.2024 у розмірі 14200,00 грн, з 01.04.2024 у розмірі 16000,00 грн) відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.01.2024, проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, що в силу вже згаданих приписів статей 382, 383 КАС України, пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що доводи позивача про те, що на дату винесення попереднього рішення у справі № 460/32568/22 держава не визначала окремо розрахункову величину мінімальної заробітної плати для виплат за судовими рішеннями, що нині було зроблено Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», і це є суттєвою відмінністю для заявлення нового предмету позову та стягнення підвищення до пенсії у розмірі (з 01.01.2024 року у розмірі 14 200 грн., а з 01.04.2024 року -16 000 грн.), а не 3 200 грн. щомісячно, що не могло бути заявлено у попередній позовній заяві є самостійним предметом судового провадження є необґрунтованими.

Колегія суддів приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності передбаченої пунктом 2 частини 1 статті 170 КАС підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, а судом першої інстанції дотримано норм процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття ухвали щодо відмови у відкритті провадження у справі, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 30 березня 2021 року по справі № 580/3376/20, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Посилання заявника на висновки, сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, від 08 листопада 2021 року у справі № 580/492/21 та від 09 грудня 2021 року справі № 280/4257/20 є необґрунтованими, оскільки не є подібними до обставин справи, про перегляд якої подано апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги про наявність дискримінації із іншими односельцями є не підтвердженими матеріалами справи та будь якими доказами.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі у справі №460/3193/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 21.06.2024