Справа № 380/9656/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/9656/20 пров. № А/857/1706/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді: Кухтея Р.В.

суддів: Гуляка В.В., Носа С.П.,

з участю секретаря судового засідання : Демидюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представниці відповідачки ОСОБА_1 - Кость Ярини Романівни на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року (ухвалене головуючою-суддею Кедик М.В., час проголошення рішення 10 год 59 хв у м. Львові, дата складання повного тексту судового рішення 19 грудня 2023 року) у справі за адміністративним позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради (далі - Залізнична РА ЛМР, позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_1 (за участі третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Львівського комунального підприємства (далі - ЛКП) Левандівка, ОСОБА_2 ), в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власницю квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира АДРЕСА_2 ), демонтувати самочинно влаштований дверний проріз на місці існуючого віконного у приміщенні кухні цієї квартири, демонтувати самочинно виведені каналізаційні і водопровідні труби на горище будинку та привести планування квартири до попереднього стану.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 самочинно у приміщенні кухні замість віконного блоку встановила дверний проріз та вивела на горище з квартири кесанові труби діаметром 16 мм в кількості 4 шт та пластмасову трубу діаметром 110 мм - 1 шт, про що 14.01.2020 комісією у складі працівників ЛКП Левандівка складено протокол про адміністративне правопорушення. Також, головою Залізничної РА ЛМР прийняте було розпорядження №471 від 03.09.2020 Про приведені попереднього стану планування квартири АДРЕСА_1 та горищного перекриття (далі - Розпорядження №471) рекомендовано відповідачу демонтувати самочинно влаштований дверний проріз на місці існуючого віконного у приміщенні кухні вказаної квартири, демонтувати самочинно виведені каналізаційні і водопровідні труби на горище будинку та привести планування квартири до попереднього стану в термін до 21.09.2020. Проте, ОСОБА_1 вимоги цього розпорядження не виконала.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представниця відповідачки ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в порушення норм процесуального права суд першої інстанції розглянув по суті спір, а мав би залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Також зазначає, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин Закон України Про регулювання містобудівної діяльності. Судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 проведено не реконструкцію, а перепланування, що не потребує отримання дозвільних документів. При проектуванні будинку АДРЕСА_3 ) в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 передбачено саме дверний проріз, що відображено в архівних графічних матеріалах, наданих Державним архівом Львівської області. Позивач не надав жодного доказу, що такі роботи призвели до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності та зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушення прав інших мешканців житлового будинку. Наголошує, що влаштування дверного прорізу замість віконного в квартирі були проведені без порушення вимог ч.8, 10 ст.39 Закону Про регулювання містобудівної діяльності, оскільки зміни в квартирі є переплануванням, а не реконструкцією. Також звертає увагу на те, що позивачем не було доведено та не надано доказів на підтвердження того, що проведені роботи призвели до погіршення умов експлуатації і проживання всіх або окремих мешканців будинку чи будь-якої квартири цього будинку, такі роботи призвели до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів/стін, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, погіршення технічного стану жилого будинку в цілому, що є необхідною кваліфікуючою ознакою самовільного переобладнання або перепланування належного власнику приміщення для зобов`язання його привести за свій рахунок це приміщення до попереднього стану.якій через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити Залізничній РА у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач та треті особи не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представниці відповідачки ОСОБА_3 , яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача ОСОБА_4 , який заперечив проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої без змін, виходячи з наступного.

Залізнична РА ЛМР є органом місцевого самоврядування, ідентифікаційний код 04056084, зареєстрована як юридична особа.

14.01.2020 ЛКП Левандівка було складено протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого ОСОБА_1 , власниця квартири АДРЕСА_2 , замість віконного прорізу встановила дверний (кухня) та вивела комунікації на горище з квартири, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.150 КУпАП.

Згідно листа Інспекції ДАБК у м. Львові від 28.01.2020 в єдиному реєстрі дозвільних документів Інформація про зареєстрований документ на право виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_4 відсутня, а також відсутня згідно листа заступника директора Департаменту ДАБІ у Львівській області інформація щодо видачі/реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру на виконання підготовчих та будівельних робіт гр. ОСОБА_1 за цією ж адресою.

Постановою адміністративної комісії при Залізничній РА ЛМР №41 від 17.02.2020 накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 51,00 грн.

Розпорядженням №471, за результатами розгляду інформації ЛКП Левандівка, поданих документів, керуючись ухвалою Львівської міської ради №777 від 14.07.2016 Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради (зі змінами), рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №977 від 01.11.2016 Про затвердження Положень про районні адміністрації Львівської міської ради та їх структур (зі змінами), враховуючи рішення Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004, було затверджено висновок міжвідомчої комісії - протокол №14 від 01.09.2020 §8; рекомендовано ОСОБА_1 , власниці квартири АДРЕСА_2 , у термін до 21.09.2020 демонтувати самочинно влаштований дверний проріз на місці існуючого віконного у приміщенні кухні вказаної квартири, демонтувати самочинно виведені каналізаційні і водопровідні труби на горище будинку, та привести планування квартири, інженерні мережі і горищне перекриття до попереднього стану; при невиконанні ОСОБА_1 п.2 даного розпорядження зобов`язати ЛКП Левандівка в термін до 28.09.2020 підготувати та передати в юридичний відділ Залізничної РА ЛМР відповідні документи для пред`явлення позову до суду про примусове виконання п.2 цього розпорядження.

ЛКП Левандівка скеровувало відповідачу попередження від 17.09.2020, відповідно до якого, з посиланням на Розпорядження №471, просило у термін до 21.09.2020 демонтувати самочинно влаштований дверний проріз на місці існуючого віконного у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , демонтувати самочинно виведені каналізаційні і водопровідні труби на горище будинку та привести планування квартири, інженерні мережі і горищне перекриття до попереднього стану. Також роз`яснено, що при невиконанні даного попередження будуть підготовлені та передані документи в юридичний відділ Залізничної РА ЛМР для пред`явлення позову до суду про примусове виконання даного попередження.

Комісія у складі начальника технічного відділу ЛКП Левандівка ОСОБА_5 , майстрів по експлуатації ОСОБА_6 , ОСОБА_7 склали 28.09.2020 акт про те, що житловий будинок АДРЕСА_5 поверховий, обладнаний водопостачанням, каналізацією, газопостачанням, електропостачанням, опалення-пічне, стіни-цегляні, перекриття дерев`яне. Висота приміщень - 3,20 м2.

Власницею квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 Дана квартира знаходиться на 2-му поверсі та складається з 1-єї житлової кімнати, кухні з комунальними вигодами. Загальна площа квартири становить 27,9 м2.

Власницею квартири АДРЕСА_2 самочинно в приміщенні кухні замість віконного блоку встановлено дверний та виведено на горище з квартири кесанові труби діаметром 16мм в кількості 4 шт та пластмасову трубу діаметром 110 мм -1шт.

Невиконання відповідачкою обов`язку, відповідно до Розпорядження №471, щодо демонтажу самочинно влаштованого дверного прорізу на місці існуючого віконного у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , демонтажу самочинно виведених каналізаційних і водопровідних труб на горище будинку, стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка в порушення вимог чинного законодавства, не виконала Розпорядження №471 та не провела демонтаж самочинно влаштованого дверного прорізу на місці існуючого віконного у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , не демонтувала самочинно виведені каналізаційні і водопровідні труби на горище будинку, в добровільному порядку. При цьому, у матеріалах справи відсутній дозвіл на переобладнання в кухні віконного блоку на дверний та виведення на горище з квартири кесонових та пластмасових труб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Так, Залізнична РА ЛМР, реалізуючи передбачені Законом України Про місцеве самоврядування в Україні (далі - №280/97-ВР), повноваження, звернулася в суд із позовом про зобов`язання відповідачки демонтувати самочинно переобладнаний в кухні віконний блок на дверний та виведення на горище з квартири кесонових та пластмасових труб, оскільки чинне розпорядження про зобов`язання демонтувати самовільно переобладнаний об`єкт відповідачем не виконано.

Відповідно до ст.9 Закону України Про архітектурну діяльність (далі Закон №687-XIV), будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України Про регулювання містобудівної діяльності.

Згідно ч.5 ст.26 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (далі Закон №3038-VІ), проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку : 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Право на виконання будівельних робіт та документи, що необхідні для його отримання, визначені статтею 34 Закону №3038-VI.

Згідно ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно п.п.3, 4 п.б ст.31 Закону №280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать : здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідачка здійснила реконструкцію своєї квартири шляхом здійснення дверного прорізу на місці існуючого віконного у приміщенні кухні та виведення каналізаційних і водопровідних труб на горище будинку без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, та з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

При цьому, відповідачка самочинно збудовані переобладнання не демонтувала, у зв`язку з чим Залізнична РА ЛМР звернулася з даним позовом до суду.

Згідно ст.154 ЖК Української РСР, виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону №280/97-ВР, сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад

Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частина п`ята статті 319 ЦК України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

За змістом підпунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 пункту 1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 1705.2005 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207; далі Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

До елементів перепланування жилих приміщень належать : перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Відповідно до п.п.1.4.6 п.1.4 Правил, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання призводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Пунктом 3 ДБН В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №295 від 22.07.2009 передбачено, що реконструкція житлового будинку це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

Частиною сьомою статті 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно ст.13 Закону України Про благоустрій населених пунктів (далі - Закон №2807-IV), об`єктом благоустрою є території загального користування.

Відповідно до ст.14 Закону №2807-IV, об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

На об`єктах благоустрою забороняється виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом (ст.16 Закону №2807-IV).

За змістом ч.2 ст.17 Закону №2807-IV, громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.

Згідно ч.7 ст.34 Закону №3038-VI, виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Судом встановлено, що відповідачка здійснила виконання будівельних робіт з реконструкції квартири без отримання жодних дозвільних документів.

При цьому, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 по справі №380/4011/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2023 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Залізничної РА ЛМР про визнання протиправним та скасування Розпорядження №471.

Таким чином, вказане рішення Залізничної РА ЛМР є чинним та не скасованим.

Крім того, приписи позивача про усунення порушень будівельного законодавства відповідачкою проігноровані та не виконані.

У розглядуваному випадку, для висновку про задоволення позову визначальним та достатнім є той факт, що відповідачка здійснила будівництво без документів, що дають право на це, і без належно затвердженого проекту та не виконала вимоги зобов`язального розпорядження, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 по справі №822/2149/18, від 03.03.2021 по справі №826/13266/18.

При цьому, суд першої інстанції вірно відхилив посилання відповідачки на висновок експерта, згідно якого, несуча здатність огороджуючих конструкцій (капітальних стін) житлового будинку АДРЕСА_3 , внаслідок влаштування в цьому будинку власником квартири АДРЕСА_2 в приміщенні кухні на місці віконного прорізу, дверного прорізу з виходом на балкон загального користування - не змінилась, оскільки цей висновок не спростовує факту самочинного перепланування, позаяк роботи проводились без документів, які дають право на їх виконання та згоди мешканців - співвласників будинку.

Стосовно доводів скаржника з посилання на те, що при проектуванні будинку АДРЕСА_3 ) в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 передбачено саме дверний проріз, що відображено в архівних графічних матеріалах, наданих Державним архівом Львівської області, колегія суддів не бере їх до уваги, як такі, що підтверджують позицію відповідачки про необгрунтованість заявленого позову, оскільки вказані обставини мають бути предметом оцінки при отриманні відповідного дозволу та погоджень для здійснення будівельних робіт.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представниці відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року по справі №380/9656/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді В. В. Гуляк
С. П. Нос
У зв`язку із перебуванням судді Гуляка В.В. з 04.06.2024 по 11.06.2024 включно у відпустці та судді Носа С.П. з 12.06.2024 по 19.06.2024 включно у відпустці, повний текст постанови складений та підписаний повним складом суду 20.06.2024.