Справа № 333/2387/24
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/2387/24
Провадження № 2-а/333/63/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Михайлової А.В., за участю секретаря судового засідання Панченко К.О., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Кальній Д.С., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до постанови серії ББА № 122201 від 04.03.2024 року встановлено, що 09 лютого 2024 року о 18 годині 35 хвилин в м.Запоріжжя, Дніпровський район, перехрестя вул.Бородинської- вул.Авазовського будучи посадовою особою (начальник ШЕД № 1 КП «ЕЛУАШ»), відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ями проїзної частини вулиці не огородив їх, не встановив дорожніх знаків, чим порушив правила, норми та стандарти утримання п.5.2.1 ДСТУ 3587-2022, п.1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1020 гривень.

З оскаржуваною постановою позивач не згодний з наступних підстав.

В частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, спірна постанова серії ББА № 122201 від 04.03.2024р. не містить відображення суб`єктивної сторони правопорушення. Відповідно до ДСТУ 3587-2022 строк ліквідації ямковості в зимовий період становить 7-10 днів. Коли виникла ямковість в постанові не зазначено.

З 01.01.2024 року і станом на 09.02.2024 видатки на надання послуг з поточного ремонту доріг Програмою комплексного благоустрою вулично-дорожньої мережі, міських територій та реалізації повноважень в сфері охоронної діяльності на 2023-2025 роки не передбачені.

Згідно відповіді Директора департаменту муніципального управління питання щодо фінансування вищезазначених послуг буде розглянуте наприкінці лютого 2024 року, але кошти станом на 12.03.2024 року так і не виділені.

Таким чином в діях (бездіяльності) позивача відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а відповідно і сам склад адміністративного правопорушення.

Окрім цього, на думку позивача оскаржена постанова носить поверхневий характер, в ній не вказано конкретну посаду та місце роботи позивача, не зазначено в чому саме полягали протиправні дії позивача, які порушення правил, норм та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху допущені позивачем.

У зв`язку з чим позивач просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 122201 від 04.03.2024 року, винесену інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Сілкіним О.А. та провадження в адміністративній справі закрити. Стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

22.04.2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Назаренка М.М. надано відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи про те, що вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню з тих підстав, постанова винесена у відповідності до вимог закону, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Доказом скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП, є акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Крім того ознайомившись з вказаною заявою та доданими до неї документами, з заявленим розміром понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., категорично не погоджуєються зазначаючи про те, що справа є незначної складності, і розглядається за правилами ст. 286 КАС України, а заявлений розмір витрат на правничу допомогу 4000 (чотири тисячі) гривень, що майже у 5 (п 'ять) разів перевищує ціну позову. Розмір витрат на правничу допомогу у сумі 4000 гри, є неспівмірним відносно даної категорії справ. Позивачем до заяви про стягнення з відповідача на користь Позивача витрат на правову допомогу не додано жодного документу, який би підтверджував понесені витрати на правову допомогу, а саме - документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

18 березня 2024 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Станом на 06 червня 2024 року оригінал витребуваної постанови від відповідача на адресу суду не надійшов.

Судове засідання здійснюється в порядку, передбаченому статтею 263 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

09 лютого 2024 року о 18 годині 35 хвилин в м.Запоріжжя, Дніпровський район, перехрестя вул.Бородинської- вул.Авазовського будучи посадовою особою (начальник ШЕД № 1 КП «ЕЛУАШ»), відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ями проїзної частини вулиці не огородив їх, не встановив дорожніх знаків, чим порушив правила, норми та стандарти утримання п.5.2.1 ДСТУ 3587-2022, п.1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень.

Згідно з ч. 1 статті 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених вказаною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць проведення робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 вказаної статті, можуть бути посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Так відповідно до Наказу начальника КП «ЕЛУАШ» № 39 від 11 травня 2022 року ОСОБА_1 начальника шляхово-експлуатаційної дільниці №1 КП «ЕЛУАШ» призначено відповідальною особою за належним утриманням та ремонтом доріг, які розташовані на території Дніпровського району міста Запоріжжя.

Разом з тим, в частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, спірна постанова серії ББА № 122201 від 04.03.2024р. не містить відображення суб`єктивної сторони правопорушення. Відповідно до ДСТУ 3587-2022 строк ліквідації ямковості в зимовий період становить 7-10 днів. Коли виникла ямковість в постанові не зазначено.

Ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, яка передбачає відповідальність, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. При цьому, зазначена норма КУпАП передбачає спеціального суб`єкта адміністративного правопорушення, а саме посадових осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів. Відповідний правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідний правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 05.08.2019 по справі № 712/12830/16-а.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як було встановлено судом, під час розгляду цієї справи, відповідачем не спростовано доводів позивача.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція), при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колійчастих технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальто-бетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Додатком 2 до Інструкції, яким затверджено форму акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, передбачено проведення обстеження поліцейським у присутності представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання обстежуваної ділянки, та двох свідків.

Проте, в порушення вимог Інструкції у даному випадку не надано акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі на перехресті вул.Бородинської- вул.Авазовського , у зв`язку з не наданням відповідачем оригіналу постанови, суд позбавлений можливості встановити відповідність між вчиненим ОСОБА_1 адміністративного правопорушенням та актом обстеження вулично-шляхової мережі за адресою м. Запоріжжя, Дніпровський район, перехрестя вул.Бородинської- вул.Авазовського наданого відвідачем, що тягне за собою недопустимість доказу, отриманого внаслідок такого обстеження, а саме акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України.

З огляду на викладене, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, що є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов в частині вимог про скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги №07/2024, укладеного між адвокатом Кальній Д.С. та ОСОБА_1 , останніми було погоджено виплату гонорару адвокату за надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до квитанції від 12.03.2024 року ОСОБА_1 сплатив адвокату грошову суму у розмірі 4000 гривень.

До матеріалів справи адвокатом надано детальний опис робіт, який затверджений 12.03.2024 року на загальну суму 4000 гривень.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд, враховуючи заперечення відповідача з приводу завищення розміру гонорару адвоката за виконану ним роботу, виходячи з розумності, співмірності та характеру спірних правовідносин, вважає за необхідно зменшити розміру стягнення витрат на правничу допомогу до 2000 гривень.

Згідно з ч.5 ст.139 КАС України, судові витрати по справі в розмірі 605,60 гривень необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 241-247, 268-272, 286, 293 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 122201 від 04.03.2024 року, винесену інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Сілкіним Олексієм Андрійовичем якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КупАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ., за ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ., РНОКПП НОМЕР_1 , понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 ( дві тисячі) грн.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ., РНОКПП НОМЕР_1 , понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя

А.В. Михайлова