Справа № 120/14375/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 червня 2024 р. Справа № 120/14375/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він з 21.02.2019 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкову державне пенсійне страхування. З 02.04.2021 на підставі поданої заяви позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Позивач зазначає, що після переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, відповідач виплачує йому пенсію у розмірі 60% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач з таким відсотковим розміром не погоджується та зазначає, що на момент звільнення його з державної служби 14.11.2011 року він мав стаж роботи більше 20 років, а тому він вважав, що по досягненні 62 років буде мати право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу в редакції, що діяла на момент його звільнення, а саме отримувати пенсію в розмірі 80% заробітної плати, зазначеної в довідці.

Натомість позивач отримує пенсію в меншому розмірі, ніж на який розраховував, а саме пенсія йому нараховується в розмірі 60% від заробітної плати, а не 80%.

Відтак, незгода позивача з визначенням відповідачем відсотку заробітної плати на рівні 60% зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому представниця відповідача зазначила, що на призначення пенсії відповідно до статті 37 ЗУ Про державну службу №3723 від 16.12.1993 мають право особи, які на день набрання чинності Закону Про державну службу:

- мають не менше, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 26 Закону та актами КМУ;

- займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами КМУ.

Представниця зазначає, що проведення перерахунків пенсій, призначених державним службовцям, діючим законодавством не передбачене.

Статтею 37 Закону №3723 на час призначення позивачу пенсії передбачено визначення розміру пенсії в розмірі 60% від заробітної плати. Іншого чинним законодавством не передбачено. З огляду на викладене, вимога позивача щодо проведення перерахунку з урахуванням 80% заробітної плати є безпідставною та необґрунтованою.

Також представник позивача зазначає, що пенсія ОСОБА_1 призначена в розмірі 60% від суми заробітної плати, заробітна плата за березень 2021 року складає 12761,67 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що з 28.09.1989 по 14.11.2011 ОСОБА_1 працював на державній службі у Державній інспекції з контролю за цінами, 14.11.2011 його звільнено з посади начальника відділу контролю цін на ринках, монопольних утворень, у зв`язку з ліквідацією Державної інспекції з контролю за цінами.

З 21.02.2019 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 за №1058 (далі - Закон №1058).

З 02.04.2021 ОСОБА_1 за його заявою переведено з пенсії за віком відповідно до Закону України №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №889.

Пенсія позивачу призначена у розмірі 60% від суми заробітної плати ( заробітна плата за березень 2021 року складає 12761,67 грн.).

На думку позивача, оскільки на момент звільнення його з державної служби він мав стаж роботи більше 20 років, а тому відповідно до Закону України Про державну службу в редакції, що діяла на момент його звільнення, він має право на пенсію в розмірі 80% заробітної плати.

У зв`язку з чим, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо визначення при призначенні пенсії відсотку від заробітної плати на рівні 60%.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з такого.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу № 889-VIII (надалі - Закон № 889-VIII).

За змістом п. 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01.05.2016р. втратив чинність Закон України Про державну службу № 3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ч. 2 та 5 ст. 37 Закону № 3723-XII (в редакції Закону від 01.10.2011) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Така редакція ст.37 Закону № 3723-XII (чинного станом на дату звільнення позивача з посади державної служби) існувала після прийняття Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи №3668-VI від 08.07.2011.

Відповідно до частини 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення права у позивача на призначення пенсії державного службовця та на момент звернення із заявою про переведення на таку пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 року № 889-VІІІ Про державну службу (далі - Закон № 889-VІІІ), на підставі норм якого позивач має право на пенсію за віком державного службовця.

Так, відповідно до пунктів 10, 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Правовідносини обчислення пенсії після звільнення з посади державної служби регулюються Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 ( далі Порядок №622 ).

Згідно з п. 31 Порядку № 622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу», мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Позивачу була призначена ( здійснено переведення ) на пенсію за віком державного службовця в 2021 році, коли вже діяв Закон № 889-VIII, однак норми цього Закону (п.10 Прикінцевих та перехідних положень) надають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 4 Порядку № 622 передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином суд резюмує, що у зв`язку з досягненням позивачем 62 років, на підставі його заяви, з 02.04.2021 позивача переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058, на пенсію за віком для державних службовців, відповідно до Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015 та ст. 37 Закону України « Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723, і така пенсія призначена та виплачується у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Отже, відповідачем призначено позивачу пенсії за віком державного службовця у відповідності до норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини на час їх виникнення, а саме на час набуття позивачем права на призначення пенсії за віком відповідно до до Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015 та ст. 37 Закону України « Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723..

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_1 із заявою про переведення його на пенсію за віком державного службовця, розмір такої пенсії призначається саме в розмірі 60 відсотків заробітної плати, у відповідача не було правових підстав для здійснення нарахування пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати.

Висновки щодо правомірності нарахування пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці про заробітну плату, неодноразово викладалися Верховним Судом в своїх рішеннях, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, в постанові Верховного Суду від 27 січня 2023 року в справі № 340/4184/21 тощо.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що встановлені в рамках даної справи фактичні обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень ст. 139 КАС України підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна