Справа № 480/6274/23
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2024 року Справа № 480/6274/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6274/23 за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№56)" про стягнення податкового боргу,-
В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС у Сумській області звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№56)" про стягнення за рахунок коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих цього платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та готівки, що належить цьому платнику податків, податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб на суму 276152,71 грн та з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 711340,64 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що за відповідачем обліковується податковий борг, який виник у зв`язку з несплатою ним суми узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та із земельного податку з юридичних осіб. Відповідачу надсилалась податкова вимога, однак, сума боргу залишилась не сплаченою.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Позивачем було надано відповідь на відзив, в якій зазначив, що кошти, які сплачує ДП «Підприємство ДКВС України (№56) з податку па додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт,послуг) та з земельного податку з юридичних осіб, про які вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу, згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напряму сплати визначеного платником податків. Податковий борг відповідача підтверджується Витягом з історії недоїмок, сформованим на підставі ІКП ITC «Податковий блок», витягами з інтегрованої картки платника податків з відображенням інформації по всіх операціях, щодо нарахування, сплати, заборгованості, пені, періодів і інше, з детальним описом проведених в ІКП операцій, податковими деклараціями, розрахунками, податковим повідомленням - рішенням, актом перевірки, податковими вимогами. Таким чином, твердження відповідача, що позивачем не надано належних доказів, в обґрунтування вимоги про стягнення податкового боргу з ПДВ, та земельного податку з юридичних осіб, є необгрунтованими та безпідставними. При цьому, відповідач у відзиві на позов лише зазначає, що не надано доказів на підтвердження заборгованості, водночас не заперечує про наявність податкового боргу з вказаних податків, який виник внаслідок несплати самостійно задекларованих сум та у зв`язку з такою несплатою нарахуванням пені та штрафних санкцій.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідно до витягу з історії недоїмок, сформованого на підставі ІКП ІТС "Податковий блок" та витягу з ІКПП (а.с.7-11,12-36), у відповідача наявний податковий борг:
Щодо податкового боргу відповідача з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).
Так, ДП «Підприємство ДКВС України (№56)» було подано податкові декларації з ПДВ:
Також, ГУ ДПС у Сумській області було проведено камеральну перевірку ДП «Підприємство ДКВС України (№56)» з питань своєчасності сплати податкового зобов`язання з ПДВ, результати якої закріплені актом перевірки від 22.09.2021 № 4769/А/18-28-18-09/08680750 (а.с.61-65).
В ході проведення даної перевірки було встановлено порушення п. 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України.
Вказане рішення отримане ДП «Підприємство ДКВС України (№56)» 26.10.2021.
Докази оскарження даного податкового повідомлення-рішення в адміністративному чи в судовому порядку в матеріалах справи відсутні.
Щодо податкового боргу відповідача по земельному податку з юридичних осіб.
Так, ДП «Підприємство ДКВС України (№56)» було подано податкові декларації з плати за землю:
Відповідачу була направлена податкова вимога №1/42 від 15.11.2001 та податкова вимога № 2/257 від 17.12.2001 (а.с.37,38).
Докази оскарження зазначених вимог в адміністративному чи судовому порядку в матеріалах справи відсутні.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Підпунктом 31.1 ст. 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.
Згідно п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до п 46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Податкові зобов`язання, самостійно визначені відповідачем у вищевказаних податкових деклараціях вважаються узгодженими з дати подання такої декларації до контролюючого органу, не можуть бути оскаржені та мали бути сплачені у строки, визначені ПКУ.
Пунктом 57.1 ст. 57 вказаного Кодексу, яка визначає строки сплати податкового зобов`язання, встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. 203.1. ст.. 203 ПК України).
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п. 203.1. ст.. 203 ПК України).
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п. 285.1. ст.. 285 ПК України).
Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (п. 285.2. ст.. 285 ПК України).
Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями, (п. 286.2. ст.. 286 ПК України).
Відповідно до п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до ст. 124 вказаного Кодексу у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.
Нарахування пені врегульовано ст. 129 Податкового кодексу України.
Нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків (п. 131.1 ст. 131 вказаного Кодексу).
Відповідно до ст. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Вказана заборгованість відповідача не підлягає списанню та розстроченню на підставі ст. 101 ПК У країни.
При цьому слід зазначити, що згідно з п.87.9 ст.87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Як вбачається з витягу з ІКПП, податковим органом на виконання вимог Податкового кодексу України було зараховано сплачені відповідачем кошти в рахунок погашення податкової заборгованості за календарною черговістю її виникнення.
Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Порядок стягнення коштів за податковим боргом регулюється також статтею 95 ПК України, де, зокрема в п.95.1. встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно ст.95.2 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше, ніж через 30 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абз.1 п.95.3. ст.95 ПК України).
Пунктом 95.4 статті 95 ПК України визначено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Тобто, за ст. 95 ПК України, стягнення податкового боргу можливе шляхом стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та готівки, що належить такому платнику податків.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги той факт, що відповідач належними доказами не довів факту погашення узгодженої суми заборгованості у загальному розмірі 987493,35 грн, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Головного управління ДПС у Сумській області до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№56)" про стягнення податкового боргу задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець