Справа № 240/12144/22
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Житомир справа №240/12144/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

Академія Державної пенітенціарної служби (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати пов`язані з утриманням його в академії в сумі 117770,78 гривень.

На обґрунтування заявлених позовних вимог Академія Державної пенітенціарної служби зазначила, що після закінчення навчання у даному вищому навчальному закладі ОСОБА_1 не відпрацював встановленого у контракті на здобуття освіти 3-річного строку в Державній кримінально-виконавчій службі України, оскільки до закінчення цього строку звільнився за власним бажанням зі служби в Державній установі "Коростенська виправна колонія (№71)". Такими діями ОСОБА_1 порушив умови укладеного між ним та Академією Державної пенітенціарної служби контракту на здобуття освіти, а тому відповідно до закону зобов`язаний в повному обсязі відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Академії. Однак, в добровільному порядку витрати, пов`язані з його утриманням в навчальному закладі, в загальному розмірі 117770,78 гривень ОСОБА_1 відшкодовані не були, що зумовило звернення Академії Державної пенітенціарної служби з даним позовом до суду для їх стягнення з відповідача.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/12144/22 за позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо заявлених до нього позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначив, що на його переконання Академія Державної пенітенціарної служби безпідставно хоче стягнути з нього витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі, в розмірі 117770,78 гривень, оскільки 02.06.2022 він був призваний до лав Збройних Сил України на військову службу по мобілізації, а тому продовжує виконувати функції з охорони держави та служить на користь українського суспільства.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі наказу ректора Академії Державної пенітенціарної служби від 22.07.2017 №252/ОД ОСОБА_1 з 15.08.2017 було зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання на спеціальність "Право" за державним замовленням.

27 квітня 2018 року між Академією Державної пенітенціарної служби (виконавець) з однієї сторони, Центральним міжрегіональним управлінням з питань конання покарань та пробації Міністерства юстиції (замовник) з другої сторони та ОСОБА_1 з третьої сторони був укладений контракт №387 про здобуття освіти у закладі вищої освіти, який здійснює підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України про здобуття освіти.

Відповідно до умов зазначеного контракту, ОСОБА_1 навчався в Академії Державної пенітенціарної служби на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та був зобов`язаний після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу та приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою, визначеною персональним розподілом посад.

Разом з тим, умовами вказаного контракту від 27.04.2018 №387 також було визначено, що у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання ОСОБА_1 буде зобов`язаний відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" в повному обсязі за весь період його фактичного навчання.

У період навчання в Академії Державної пенітенціарної служби з 15.08.2017 по 18.06.2021 ОСОБА_1 перебував на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг, за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до наказу Академії Державної пенітенціарної служби від 17.06.2021 №97/ОС "Про випуск фахівців, які навчались за освітньо-професійними програмами "Право" та "Психологія" на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти, з числа курсантів денної форми навчання" ОСОБА_1 на підставі рішення Екзаменаційної комісії з атестації здобувачів вищої освіти Академії Державної пенітенціарної служби з 18.06.2021 був присвоєний ступінь вищої освіти "бакалавр" з галузі знань 08 "Право" за спеціальністю 081 "Правознавство" та видано йому відповідний диплом про освіту.

Після здобуття вищої освіти, ОСОБА_1 , відповідно до умов контракту від 27.04.2018 №387, був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи "Коростенська виправна колонія (№71)".

На підставі наказу Державної установи "Коростенська виправна колонія (№71)" від 17.06.2021 №64/ОС-21 лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 з 19 червня 2021 року був призначений на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи "Коростенська виправна колонія (№71)".

Однак в подальшому, у зв`язку із поданням відповідачем рапорту на звільнення від 16.05.2022, лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 на підставі наказу начальника Державної установи "Коростенська виправна колонія (№71)" від 17.05.2022 №84/ОС-22 був звільнений із займаної посади з 20 травня 2022 року відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

У зв`язку з тим, що після закінчення навчання в Академії Державної пенітенціарної служби ОСОБА_1 не відпрацював три роки в органах в Державної кримінально-виконавчої служби України, позивач відповідно до правових норм ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261, склав довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсант ОСОБА_1 в Академії Державної пенітенціарної служби.

Згідно вказаної довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 18.06.2021 №5/1660, загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в Академії Державної пенітенціарної служби за період з 15.08.2017 по 18.06.2021, становить 117770,78 гривень, з них: витрати на грошове забезпечення з нарахуванням - 64822,29 гривень; витрати на продовольче забезпечення - 34466,99 гривень; витрати на речове забезпечення - 7827,86 гривень; витрати на медичне забезпечення - 428,97 гривень; витрати на оплату комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 10224,67 гривень.

Наявним у матеріалах справи повідомленням підтверджується, що ОСОБА_1 20 травня 2022 року був ознайомлений із розміром витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби, та повідомлений про необхідність відшкодування вказаних витрат протягом 30 днів з моменту отримання цього повідомлення, що підтверджується його особистим підписом на цьому повідомленні та на довідці-розрахунку від 18.06.2021 №5/1660.

У зв`язку із тим, що в добровільному порядку у встановлений строк ОСОБА_1 не відшкодував витрати на його утримання в Академії Державної пенітенціарної служби в розмірі 117770,78 гривень, чим завдав шкоду державному бюджету, Академія Державної пенітенціарної служби звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 74 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини 1 статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини 1 статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 р. № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

- дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

- звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (пункт 1).

Витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС (пункт 2 Порядку № 261).

Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло -, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється, виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи (пункт 3 Порядку № 261).

Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (пункт 4 Порядку № 261).

Пунктом 5 Порядку № 261 передбачено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Згідно з п.2 Указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи документами, що після закінчення навчання в Академії Державної пенітенціарної служби ОСОБА_1 відпрацював в органах в Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме в Державній установі "Коростенська виправна колонія (№71)" лише 11 місяців та 2 дні (з 19.09.2021 по 20.05.2022). Відтак, відповідно до умов укладеного ним контракту на здобуття освіти від 27.04.2018 №387, в нього, як у особи, яка звільнилась зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання, виник обов`язок відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з його утриманням у вказаному вищому навчальному закладі.

Згідно довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 18.06.2021 №5/1660, загальна сума витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Академії Державної пенітенціарної служби становить 117770,78 гривень. Із вказаним розрахунком ОСОБА_1 був ознайомлений 18.06.2021 та повідомлений про необхідність відшкодування таких витрат в 30-денний строк з моменту ознайомлення.

Здійсненого Академією Державної пенітенціарної служби розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, ОСОБА_1 не заперечував та не оскаржував, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Станом на момент прийняття судом рішення по даній справі ОСОБА_1 не відшкодував витрати держави, пов`язані з утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби, заборгованість в розмірі 117770,78 гривень ним не сплачена. Доказів такої сплати відповідач до суду не надав.

Разом з тим, відзиві на позову заяву ОСОБА_1 зазначив, що не має обов`язку здійснювати відшкодування витрат на його утримання в навчальному закладі, оскільки 02.06.2022 він був призваний до лав Збройних Сил України на військову службу по мобілізації.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача суд зазначає, що в ході розгляду справи безспірно встановлено, що підставою його звільнення зі служби у Державній установі "Коростенська виправна колонія (№71)" був його рапорт про звільнення за власним бажанням, а не призов на військову службу по мобілізації. Відтак. звільнення відповідача було обумовлене його власним волевиявленням на припинення проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Крім того, пунктом 9 Порядку №261 визначено, що стягнення суми витрат припиняється лише в разі: 1) поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; 2) повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Відтак, в спірних правовідносинах підставою для припинення стягнення з ОСОБА_1 витрат на його утримання в навчальному закладі, могло бути лише його повторне прийняття на службу саме в органи Державної кримінально-виконавчої служби України, оскільки відпрацювання саме в таких органах не менше трьох років після закінчення навчання в Академії Державної пенітенціарної служби, було передбачене умовами його контракту на здобуття освіти.

Водночас, призов по мобілізації до лав Збройних Сил України не є тотожним службі в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, оскільки Збройні сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладені завдання з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, в той час як Державна кримінально-виконавча служба України є правоохоронним орган, що здійснює державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

З огляду на зазначене, суд вважає вищезазначені доводи відповідача безпідставними та такими, що не звільняють його від обов`язку відшкодувати витрата на його утримання в Академії Державної пенітенціарної служби, як особу, яка після закінчення навчання у вказаному навчальному закладі не відпрацювала три роки в органах в Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відтак, суд приходить до висновку, що заявлені Академією Державної пенітенціарної служби позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 витрати пов`язані з утриманням його в академії в розмірі 117770,78 гривень, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи положення до ч. 2 ст. 139 КАС України та відсутність судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовом Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гонча, 34, м. Чернігів, 14000; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати, пов`язані з утриманням його у вищому навчальному закладі, в розмірі 117770,78 грн (сто сімнадцять тисяч сімсот сімдесят гривень сімдесят вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович