Справа № 480/9288/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2024 року Справа № 480/9288/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Жучкова Т.В.,
представника відповідача - Пономарьова І.О. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/9288/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕВЕН СИД" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕВЕН СИД" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить:
Свої вимоги мотивує тим, що під час перевірки контролюючим органом ГУ ДПС у Сумській області не було встановлено фактів не проведення платником податків ТОВ «СЕВЕН СИД» розрахункових операцій через РРО та фактів здійснення розрахункової операції на неповну суму покупки, отже, притягнення платника податків до відповідальності за порушення пункту 1 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є безпідставним.
На думку представника позивача, вказана обставина повністю спростовує помилкові висновки ГУ ДПС у Сумській області про те, що платник податків ТОВ «СЕВЕН СИД» у період з 01.01.2022р. до 17.04.2023р. здійснював господарську діяльність з реалізації підакцизних товарів (тютюнові вироби) з використанням РРО з роздрукуванням та виданою кінцевому споживачу розрахункових документів невстановленої форми, а саме таких, що не містять окремим рядком: цифрового значення штрих-коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серія та номер).
Вважає, що формальна відсутність деяких рядків фіскального чека на касовому чеку не змінює встановленого факту придбання товару покупцем у визначеного продавця, а згаданий чек підтверджує виконання розрахункової операції та містить ті реквізити, які достатньо повно ідентифікують господарську операцію.
Ухвалою від 30.08.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні, яке відкладалося внаслідок неявки сторін у судове засідання та внаслідок оголошення "Повітряної тривоги" на території Сумської області.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с.50-54), в якому у задоволенні позову просив відмовити, оскільки за результатами фактичної перевірки встановлено, що ТОВ «СЕВЕН СИД» за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту магазину «Сам Маркет» за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул.Збройних Сил України, 21-А, здійснено реалізацію алкогольних напоїв із використанням реєстраторів розрахункових операції відповідно до касових чеків, переданих РРО до Системи обліку даних РРО, загальна сума розрахунків за касовими чеками, які не мають статусу розрахункових документів, склала 6229195,06грн.
Так, Положенням про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251 (із змінами і доповненнями), встановлено, що штриховий код (обов`язковий реквізит марки акцизного податку), який наноситься на кожну марку акцизного податку, містить інформацію саме про серію та номер марки (серія складається із чотирьох літер і шестизначного номеру).
Отже, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як назва податку, літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами) позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Щодо доводів представника позивача з приводу неправомірності притягнення платника податків до відповідальності за порушення п. 1 ст. З Закону № 265/95-ВР зазначає, що вказаною нормою, на переконання контролюючого органу, встановлено загальний обов`язок суб`єкта господарювання проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Тобто, у випадку проведення розрахункової операції через відповідні РРО, однак зі створенням розрахункового документу зміст та форма якого не відповідає вимогам закону, не можна вважати, що обов`язок, передбачений п. 1 ст. 3 вказаного Закону, виконано належним чином.
За результатами фактичної перевірки встановлено, що ТОВ «СЕВЕН СИД» за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту магазину «Сам Маркет» за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул.Збройних Сил України, 21-А, здійснено реалізацію алкогольних напоїв із використанням реєстраторів розрахункових операції відповідно до касових чеків, переданих РРО до Системи обліку даних РРО, загальна сума розрахунків за касовими чеками, які не мають статусу розрахункових документів, склала 6229195,06грн.
Таким чином, Головне управління ДПС у Сумській області вважає, що ТОВ «СЕВЕН СИД» було проведено розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорїї згідно з УКТ ЗЕД, чим порушено вимоги, встановлені п. 11 ст.3 Закону № 265/95-ВР.
Ухвалою від 21.05.2024р. підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.119,121), надіслав заяву (а.с.100), в які просив позов задовольнити, а розгляд справи здійснювати у його відсутність.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві.
Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
За результатами фактичної перевірки складено акт від 26.04.2023 р. №2702/18/01/РРО/43364712.
Фактичною перевіркою виявлені порушення, пов`язані з недотримання вимог пунктів 1, 2 та 11 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами і доповненнями) (далі - Закон № 265), у частині проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без відображення кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів за відсутності зазначення у касових чеках цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки.
Згідно з п. 75.3.1 п. 75.3 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано ст. 80 ПК України.
Так, положеннями п.п. 80.1, 80.2 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених у пп. 80.2.1-80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Суд зазначає, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак з обов`язковим дотриманням вимог норм абз.3 п. 81.1 ст. 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки.
Зокрема, відповідно до абз.3 п. 81.1 ст. 81 ПК України у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Так, в наказі Головного управління ДПС у Сумській області від 14.04.2023 за № 541-кп «Про проведення фактичної перевірки» міститься посилання на юридичну підставу проведення фактичної перевірки - пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України та джерело отриманої податкової інформації, яка стосується можливих порушень платником податків законодавства, а саме не зазначення у фіскальних касових чеках цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями, а також наведено його форму та реквізити - лист ДПС України від 10.03.2023 за № 5160/7/99-00-07-04-03-07.
Саме тому суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що твердження позивача стосовно проведення контролюючим органом фактичної перевірки ТОВ «СЕВЕН СИД» за відсутності передбачених чинним законодавством підстав є необґрунтованими.
Щодо суті встановлених порушень пунктів 1, 2, 11 ст. 3 Закону № 265 суд зазначає таке.
Преамбулою Закону № 265 визначено, що дія цього закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
За змістом статті 2 Закону № 265, розрахунковою операцією є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
розрахунковим документом є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Згідно з пунктами 1, 2 та 11 ст. 3 Закону №265 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);
11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Відповідно до п.п. 1 та 7 ст. 17 Закону № 265 за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
1) у разі встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та/або невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів
(робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;
7) у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості:
триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що пункт 1 статті 17 Закону № 265 встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання зумовлені змістом пункту 1 статті 3 Закону №265, а третій змістом пункту 2 статті 3 Закону №265. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.
Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.
У разі ж притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Доводи представника відповідача фактично полягають в тому, що відсутність обов`язкового реквізиту - цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серії та номеру) у фіскальних чеках, згідно з Положенням № 13 тягне за собою неприйнятність такого документа як розрахункового, тобто, свідчить, що розрахункова операція проведена без роздрукування розрахункового документа і без видачі такого покупцю, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктами 1, 2 статті 3 Закону № 265, і є підставою для притягнення позивача до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 цього Закону.
Суд вважає, що притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 1 статті 3 Закону № 265 є безпідставним, оскільки безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений у цьому пункті, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідний обов`язок позивачем був виконаний, оскільки усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки, а висновки контролюючого органу про зворотнє не знайшли свого підтвердження.
Стосовно порушення позивачем пункту 2 статті 3 Закону № 265 суд зазначає, що обов`язок, передбачений цим пунктом, полягає в тому, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надавати особі в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.
Пунктом 11 ст. 3 Закону № 265 визначено, що зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) є обов`язковою умовою при проведенні розрахункових операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Зокрема, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (п. 11 ст. 3 Закону №265).
Положенням про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251 встановлено, що штриховий код (обов`язковий реквізит марки акцизного податку), який наноситься на кожну марку акцизного податку, містить інформацію саме про серію та номер марки (серія складається із чотирьох літер і шестизначного номеру).
Також, відповідно до статті 8 Закону № 265 форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 (далі по тексту - Положення № 13), визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту, зокрема продажу (повернення) товарів.
Пунктом 2 розділу ІІ Положення № 13 передбачені обов`язкові реквізити які має містити фіскальний чек на товари (послуги), зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (рядок 9).
Згідно з пунктом 3 розділу І цього Положення установлені у ньому вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Отже, за змістом вказаних норм, Закон № 265 встановлює безпосередні обов`язки суб`єктів господарювання і порядок їх виконання, а Положення № 13 форму їх реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності).
Водночас, слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення № 13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Отже, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265.
Застосовуючи вказані приписи до правовідносин, які виникли у цій справі, суд констатує правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265 за порушення вимог пункту 2 статті 3 Закону № 265.
Такий висновок суду корелюється з правовою позицією Верховного Суду сформованою у постанові від 02.02.2023р. у справі № 500/6845/21.
Згідно з розрахунком ГУ ДПС в Сумській області визначило суму штрафних санкцій за цим порушенням в розмірі 9343792,59 грн. за фактом не зазначення у касових чеках цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (6229195,06 грн. (вартість реалізованих підакцизних товарів без зазначення марок акцизного податку у касових чеках) х 150 відсотків вартості проданих з порушеннями (розмір санкції з урахуванням зафіксованого аналогічного порушенням актом ГУ ДПС у Сумській області від 17.04.2023 № 2435/18/01/РРО/43364712, який додано до матеріалів справи), а також у розмірі 5100,00 грн. за фактом не зазначення у фіскальних касових чеках кодів товарній підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД при проведенні розрахункових операцій при реалізації підакцизних товарів.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що оскільки штрафні санкції, визначені згаданим податковим повідомленням-рішенням, застосовані також і за порушення позивачем вимог пункту 2 статті 3 Закону № 265, суд вважає, що безпідставність посилання на пункт 1 статті 3 Закону № 265 в цьому рішенні не тягне за собою змін в розмірі штрафних санкцій та його протиправність.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відповідність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та відсутність підстав для їх скасування.
Отже, такі доводи представника позивача не можуть бути підставо для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем у межах наданих повноважень та за наявності до того законних підстав, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕВЕН СИД" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.06.2024 р.

Суддя О.О. Осіпова