Справа № 480/9938/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 р. Справа № 480/9938/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.12.2023, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 08.12.23 по справі № 480/9938/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління державної податкової служби України в Сумській області щодо відмови у поверненні надмірно сплачених грошових зобов`язань у сумі 10412,08 грн або зарахуванні грошових зобов`язань у сумі 10412,08 грн в якості авансового внеску зі сплати єдиного податку у рахунок майбутніх платежів, починаючи з 01 серпня 2023 року;

- зобов`язати ГУ ДПС в Сумській області зробити перерахунок податкових зобов`язань по сплаті єдиного податку за 2022 рік згідно поданої податкової декларації від 11.01.2023 і внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків.

Позивач вимоги мотивує тим, що є одночасно найманим робітником та фізичною особою-підприємцем, єдиний податок, група II.

Зазначив, що в 2022 році станом на 01 січня мінімальна заробітна плата складала 6500 грн, тобто позивач повинен був сплатити єдиний податок - 1300 грн на місяць, за рік -15600 грн. Позивачем сплачено зазначені суми.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесені зміни до Кодексу, зокрема, доповнено новим п.9 підрозділ 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Кодексу.

Так, тимчасово, з 01 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, згідно з абзацом першим п.п.9.1 п.9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу фізичні особи-підпримєці - платники податку першої та другої груп мають право не сплачувати єдиний податок, право не сплачувати єдиний податок може бути використане платником єдиного податку за весь період або використане частково (за окремі місяці).

При цьому такими особами декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого п.п.9.1 п.9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу єдиний податок не сплачувався (абзац другий п.п.9.1 п.9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення").

11 січня 2023 року, у терміни, визначені законодавством, позивач подав податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2022 рік та отримав відповідні квитанції № 1 та № 2 про отримання пакету документів Головним управлінням ДПС у Сумській області. В декларації вказав, що має намір сплатити єдиний податок за січень, лютий, березень та квітень 2022 року, за інші місяці 2022 року - не сплачує.

Станом на 01.05.2022 позивач надмірно сплатив єдиний податок в сумі 10412,08 грн.

На звернення позивача щодо повернення коштів отримав лист, в якому зазначено, що, на думку податкової, позивач не виявив бажання скористатись правом не сплачувати єдиний податок у період з 01 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, а тому кошти не можуть бути повернені платнику податку.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилався на листи від 28.02.2023, 05.07.2023, 17.07.2023, 31.08.2023, з яких вбачається що позивач не виявив бажання скористатись правом не сплачувати єдиний податок у період з 01 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, а тому кошти не можуть бути повернені платнику податку.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що в січні 2023 року позивач звернувся листом до ГУ ДПС України у Сумській області (копія скарги №2 від 26 січня 2023 року) з поясненням, що вирішив скористатись правом не сплачувати ЄП за травень - грудень 2022 року і проханням привести у відповідність нарахування в електронному кабінеті.

Листом від 28.02.2023 №2165/6/18-28-24-01-05 Головне управління ДПС України у Сумській області повідомило позивача, що з урахуванням поданої декларації від 11.01.2023 № інтегрована картка платника податків по єдиному податку (код платежу 18050400) приведена у відповідність та станом на поточну дату обліковується переплата.

Позивач зазначає, що лише в липні 2023 року, коли він звернувся з проханням повернути переплачені кошти або врахувати їх в якості авансових платежів після припинення або скасування воєнного стану на території України, Головне управління ДПС України у Сумській області вказало, що ОСОБА_1 не скористався правом не платити єдиний податок, мотивуючи вказане положеннями п.49.2 ст. 49 Податкового кодексу України.

Крім того, суд першої інстанції посилався на те, що позивач звернувся до суду 11 вересня 2023 року, тобто після закінчення дії п.п.9.1 пункту 9 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, що надавав право фізичним особам -підприємцям - платникам єдиного податку цей податок не сплачувати і не заповнювати за цей період податкові декларації.

Проте, суд першої інстанцїі не врахував, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" №3219-IX від 30.06.2023 установлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей.

Таким чином, з 1 серпня 2023 року платники єдиного податку першої та другої груп втрачають право не сплачувати єдиний податок, яке надано відповідно до пп. 9.1 п.9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу.

Між тим, позивач скористався своїм правом на адміністратвине оскарження.

Строк для звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу повинен визначатися за правилами пункту 56.18 статті 56 ПКУ (1095 днів із дня отримання такого рішення), незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове вирішення спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПКУ з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПКУ, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПКУ врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що надане ПК України платникам єдиного податку першої та другої груп право не сплачувати єдиний податок у період з 01 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України за власним бажанням може бути використане платниками єдиного податку за весь період або використане частково (за окремі місяці).

Фізичні особи-платники єдиного податку першої та другої груп, які не сплачували єдиний податок під час воєнного стану, відповідно до абзацу першого п.п. 9.1 п. 9 підрозд. 8 розд, XX "Перехідні положення" ПК України, в податковій декларації платника єдиного податку (у разі виникнення обов`язку щодо подання податкової декларації платника єдиного податку) відображають відсутність щомісячних авансових внесків єдиного податку за відповідний податковий (звітний) період.

Згідно з п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений ПК України звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Отже, у випадку, коли платник єдиного податку не скористався правом щодо несплати авансових платежів на кожне 20 число місяця, то таким платником в податковій декларації платника єдиного податку за звітний 2022 рік повинна бути відображена сплата щомісячних авансових внесків єдиного податку за відповідний податковий (звітний) період.

ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність на другій групі спрощеної системи оподаткування 20 відсотків (фіксовані ставки) від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на 1 січня податкового (звітного) року з 01.02.2019 р. (у 2022 - 6500*20% = 1300 грн, у 2023 - 6700*20% - 1340 грн).

Станом на 01.01.2022 у ФОП ОСОБА_1 обліковувалась переплата з єдиного податку у сумі 2,08 грн.

Головне управління ДПС у Сумській області, вказує на те, що 11.01.2022 платником самостійно сплачено єдиний податок у сумі 7800 грн. (платіжний документ № 137 від 11.01.2022 р., призначення платежу - єдиний податок за 1 півріччя 2022 р.); 27.05.2022 платником самостійно сплачено єдиний податок у сумі 3900 грн. (платіжний документ № 142 від 27.05.2022 р., призначення платежу - сплата єдиного податку за 2022 р.); 10.08.2022 платником самостійно сплачено єдиний податок у сумі 3910 грн. (платіжний документ № 147 від 10.08.2022 р., призначення платежу - оплата єдиного податку ФОП ОСОБА_1 за 2022 р. у повному обсязі грудень включно).

У зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 в травні та в серпні 2022 року здійснена сплата єдиного податку у розмірі 7810,00 грн та з урахуванням вище зазначеного, в інтегрованій картці платника податків по єдиному податку (код платежу 18050400) здійснено коригування нарахувань за 3 місяці 2022 року.

Таким чином, станом на 01.01.2023 переплата по єдиному податку (код платежу 18050400) складає 3912,08 грн.

У зв`язку з несплатою єдиного податку за січень-липень 2023 року в ІКП проведено коригування нарахувань сум єдиного податку за січень-липень 2023 року.

Таким чином, станом на 01.08.2023 переплата по єдиному податку складає 3912,08 грн., 20.08.2023 проведено нарахування єдиного податку за серпень 2023 року в розмірі 1340,00 грн., 20.09.2023 - за вересень 2023 року в розмірі 1340,00 грн.

Станом на 31.08.2023 по єдиному податку (код платежу 18050400) обліковується переплата в розмір 2572,08 грн. (3912,08 - 1340,00 = 2572,08 грн.), яка згідно заяв ФОП ОСОБА_1 враховується як авансовий внесок зі сплати єдиного податку у рахунок майбутніх платежів.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач подав відповідь на відзив на апеляційну скрагу, в якій підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець.

Позивач пребуває на спрощеній системі оподаткування та відноситься до другої групи платників єдиного податку.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач 11 січня 2023 року подав податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2022 рік. В декларації зазначив, що має намір сплатити єдиний податок за січень, лютий, березень та квітень 2022 року. За інші місяці сплачувати податок позивач не збирався, проте сплатив 15610,00 грн

Станом на 01.01.2022 за позивачем рахувалась переплата з єдиного податку у розмірі 2,08 грн.

26 січня 2023 року позивач звернувся зі скаргою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просив: надати пояснення щодо заборгованості зі сплати Єдиного податку при наявній переплаті; надати інформацію про залишок коштів у сумі 10400,00 грн; надати довідку про наявність/відсутність заборгованості зі сплати ЄП та ЄСВ; надати довідку за які періоди є оплата ЄП та ЄСВ; надати інформацію яку суму необхідно сплатити за 2023 рік; зазначити, які дії вчинити, щоб заплатити ЄСВ в якості ФОП, щоб не нараховувались штрафні санкції.

Листом від 28.02.2023 №2165/6/18-28-24-01-05 Головне управління ДПС України у Сумській області повідомило позивачу, що з урахуванням поданої декларації від 11.01.2023 № інтегрована картка платника податків по єдиному податку приведена у відповідність та станом на поточну дату обліковується переплата. Окрім іншого вказано, що в інформаційній базі Головного управління ДПС України у Сумській області наявна подана засобами телекомунікаційного зв`язку 11.01.2023 податкова декларація платника єдиного податку за 2022 рік з додатком 1 "Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" на загальну суму до сплати єдиного внеску 17292,00 грн. Станом на 21.02.2023 відповідно інтегрованої картки платника обліковується переплата єдиного внеску у сумі 4433,66 грн, без врахування визначених сум до сплати єдиного внеску, відповідно поданого Додатку 1 за 2022 рік. Нарахування до сплати єдиного внеску, визначені платником самостійно по Додатку 1 за 2022 рік в інтегрованій картці платника будуть відображені лише 13.03.2023, а саме за періоди 2022 року: I квартал - 4290,00 грн (6500*3*22%); II квартал -4290,00 грн (6500*3*22%); III квартал - 4422,00 грн (6700+*3*22%); IV квартал -4422,00 грн (6700*3*22%). Нарахування до сплати єдиного внеску на 2023 рік автоматично на центральному рівні в інтегрованих картках платників не проводяться і не відображаються. У разі прийняття платником рішення про нарахування та сплату єдиного внеску у 2023 році, визначені періоди повинні бути відображені в Додатку 1 до податкової декларації за звітний 2023 рік (а.с. 8-12).

27 березня 2023 року позивач звернувся зі скаргою до Головного управління ДПС України у Сумській області, в якій повідомив контролюючий орган, про те, що в 2023 році до закінчення воєнного стану ЄП слачувати не буде. Просив надмірно сплачену суму коштів з єдиного податку повернути на його розрахунковий рахунок (а.с.13).

15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України, в якій просив спростувати інформацію, викладену в листі ДПС у Сумській області №6640/6/18-28-24-01-05 від 05.05.2023; провести зарахування зі сплати єдиного податку за 2022 рік відповідно до податкової декларації лише у визначені платником місяці: січень, лютий, березень, квітень, скасувавши зарахування за інші місяці; внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податку щодо нарахувань і сплати податків в 2022 році; надати довідку про залишок коштів зі сплати єдиного податку станом на 1 травня 2022 року і копію інтегрованої картки платника податку із внесеними змінами; повернути на його розрахунковий рахунок надміру сплачені в якості єдиного податку кошти в розмірі 10400,00 грн (а.с. 14-15).

Листом від 28.06.2023 №17179/6/99-00-24-01-03-06 Державна податкова служба України повідомила, що керуючись п.5 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 із змінами та ст. 19-1 Податкового кодексу України, ДПС направляє звернення ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області для розгляду, з`ясування всіх обставин, вжиття відповідних заходів та надання відповіді з надсиланням її копії до ДПС засобами електронного документообігу в сканованому вигляді не пізніше 17 липня 2023 року (а.с.16).

15 серпня 2023 року позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України, в якій просив відповідно до поданої декларації за 2022 рік провести зарахування зі сплати єдиного податку за 2022 рік у визначені ним місяці: січень, лютий, березень квітень, скасувавши зарахування за інші місяці; провести коригування в ІКС "Податковий блок" та зазначити, що з 01.05.2022 до 31.07.2023 обліковується переплата з ЄП в розмірі 10400,00 грн; повернути на його розрахунковий рахунок надміру сплачені в якості єдиного податку кошти в розмірі 10400,00 грн (а.с. 17-19).

Листом від 17.07.2023 №9538/6/18-28-24-01-01 Головне управління ДПС у Сумській області Державної податкової служби України повідомило ОСОБА_2 , що з 01 квітня 2022 року до припинення або скасування надзвичайного стану на території України платники єдиного податку першої та другої груп мають право не сплачувати єдиний податок. Надане Податковим кодексом України платникам єдиного податку першої та другої груп право не сплачувати єдиний податок у період з 01 квітня 2022 року до припинення або скасування надзвичайного стану на території України за власним бажанням може бути використане платниками єдиного податку за весь період або використане частково (за окремі місяці). Головне управління ДПС у Сумській області Державної податкової служби України у листі також посилалось на приписи п.49.2 ст. 49 Податкового кодексу України. Подання платником єдиного податку податкової декларації платника єдиного податку в якій відображена відсутність сплати щомісячних авансових внесків єдиного податку за відповідний податковий (звітний) період попри фактичну наявність інформації в інтегрованій картці платника про їх сплату у цей період, не може бути підставою для зменшення контролюючим органом нарахувань єдиного податку в інтегрованій картці платника за відповідний період. Вказав, що умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені врегульовані ст. 43 Податкового кодексу України. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 у травні та в серпні 2022 року здійснена сплата єдиного податку у розмірі 7810,00 грн та з урахуванням вище зазначеного в інтегрованій картці платника податків по єдиному податку здійснено коригування нарахувань за 3 місяці у 2022 році. Станом на поточну дату по єдиному податку обліковується переплата в розмірі 3912,08 грн (а.с. 20-23).

Крім того, листом від 31.08.2023 №13485/6/18-28-24-01-05 Головне управління ДПС у Сумській області Державної податкової служби України на звернення ОСОБА_1 від 02.08.2023 б/н (вх. №18899/6 від 04.08.2023), від 02.08.2023 б/н (вх. №19627/6 від 14.08.2023), від 16.08.2023 б/н (вх. №20044/6 від 17.08.2023), від 15.08.2023 б/н (вх. №20695/6 від 24.08.2023) повідомило, що у межах визначених Податковим кодексом України понять сплачені платником єдиного податку першої та другої груп авансові внески з єдиного податку у період з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року, якщо таким платником у 2023 році (після фактичної сплати єдиного податку) виявлено бажання скористатись правом не сплачувати єдиний податок у період з 01 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, не є надміру або помилково сплаченими сума єдиного податку, тому не можуть бути повернуті платнику єдиного податку. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 здійснює діяльність на другій групі спрощеної системи оподаткування 20 відсотків (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на 1 січня податкового (звітного) року з 01.02.2019 (у 2022 - 6500*20% = 1300 грн, у 2023 - 6700*20% = 1340 грн). Станом на 01.01.2022 у ФОП ОСОБА_1 обліковувалась переплата з єдиного податку у сумі 2,08 грн. 11 січня 2022 року платником самостійно сплачено єдиний податок у сумі 7800 грн. Також, 27.05.2022 платником самостійно плачено єдиний податок у сумі 3900 грн. Крім того, 10.08.2022 платником самостійно сплачено єдиний податок у сумі 3910 грн. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в травні та в серпні 2022 здійснена сплата єдиного податку у розмірі 7810,00 грн та з урахуванням вище зазначеного, в інтегрованій картці платника податків по єдиному податку здійснено коригування нарахувань за 3 місяці (жовтень, листопад, грудень) 2022 року. Таким чином, станом на 01.01.2023 переплата по єдиному податку скадає 3912,08 грн. Згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30.06.2023 №3219-IX, особливості оподаткування, встановлені п.9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, застосовується з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізнше ніж до 01 серпня 2023 року. У зв`язку з несплатою єдиного податку за січень - липень 2023 року в ІКП проведено коригування нарахувань сум єдиного податку за січень - липень 2023 року. Таким чином, станом на 01.08.2023 переплата по єдиному податку складає 3912,08 грн. 20 серпня 2023 року проведено нарахування єдиного податку за серпень 2023 року в розмірі 1340,00 грн. Станом на 31.08.2023 по єдиному податку обліковується переплата в розмірі 2572,08 грн (3912,08 - 1340,00 = 2572,08 грн), яка згідно заяв ОСОБА_1 буде враховуватись як авансовий внесок зі сплати єдиного податку у рахунок майбутніх платежів (а.с. 24-28).

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх необгурнтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів є Податковий кодекс України. Зокрема, він визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, за приписами п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України).

Згідно п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

За приписами п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У силу вимог п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до п. п. 293.1, 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для ФОП, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Як визначено п. 295.4 ст. 295 Податкового кодексу України, сплата єдиного податку платниками першої-третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

За приписами пп. 2 п. 295.6 ст. 295 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми єдиного податку підлягають поверненню платнику в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 15.03.2022 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану", яким внесено зміни до Податкового кодексу України. Зокрема, доповнено новим п. 9 підрозд. 8 розд. XX "Перехідні положення".

Відповідно до пп. 9.1 п. 9 підрозд. 8 розд. XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, тимчасово, з 01.04.2022 до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок. При цьому такими особами декларація платника єдиного податку-фізичної особи - підприємця не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього підпункту єдиний податок не сплачувався.

За приписами Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30.06.2023 №3219-IX, особливості оподаткуванн, встановлен п.9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, застосовуються з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року.

Таким чином, з 01 серпня 2023 року платники єдиного податку I та II групи втрачають право не сплачувати єдиний податок, яке надано їм відповідно до п.п. 9.1 п.9.8 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку із несплатою єдиного податку за січень -липень 2023 року в ІКП проведено коригування нарахувань сум єдиного податку за січень-липень 2023 року.

Як зазначив позивач у позовній заяві, він як сумлінний працівник намагався сплатити єдиний податок за весь рік.

В подальшому позивач вирішив скористатися правом не сплачувати єдиний податок, яке надане позивачу Законом №2120-ІХ, на підставі п. 9.1 підрозд. 8 розд. XX "Перехідні положення" ПК України, про що зазначив відповідачу у своїй скарзі від 27.03.2023 із зазначенням реквізитів на які слід повернути надмірно сплачену суму коштів (а.с. 13).

Разом із тим, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) па користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску (п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України).

Згідно з п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Отже, у випадку, коли платник єдиного податку не скористався правом щодо несплати авансових платежів на кожне 20 число місяця, то таким платником в податковій декларації платника єдиного податку за звітний 2022 р. повинна бути відображена сплата щомісячних авансових внесків єдиного податку за відповідний податковий (звітний) період.

Подання платником єдиного податку податкової декларації платника єдиного податку, в якій відображена відсутність сплати щомісячних авансових внесків єдиного податку за відповідний податковий (звітний) період попри фактичну наявність інформації в інтегрованій картці платника про їх сплату у цей період, не може бути підставою для зменшення контролюючим органом нарахувань єдиного податку в інтегрованій картці платника за відповідний період.

Між тим, приписами п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується позивачем, що 11 січня 2023 року, у терміни, визначені законодавством, ним подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2022 рік та отримано відповідні квитанції № 1 та № 2 про отримання пакету документів Головним управлінням ДПС у Сумській області. В декларації вказав, що має намір сплатити єдиний податок за січень, лютий, березень та квітень 2022 року, за інші місяці 2022 року - не сплачує.

Втім, у позовній заяві позивач зазначає, що у нього був намір сплатити лише за 4 місяці 2022 року, а фактично сплачено 15610,00 грн. Таким чином, як зазначив позивач, ним надмірно сплачено єдиний податок у розмірі 15610,00 грн.

З огляду на що, колегія суддів доходить висновку, що позивач не скористався наданим йому законодавцем правом не здійснювати нарахуванння та сплату єдиного податку з квітня 2022 року.

Колегія суддів зазначає, що приписи пп. 9.1 п. 9 підрозд. 8 розд. XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, містили вказівку на те, що фізичними особами - підприємцями - платниками єдиного податку першої та другої групи декларація платника єдиного податку не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього підпункту єдиний податок не сплачувався.

Втім, позивач самостійно визначив собі грошове зобов`язання зі сплати єдиного податку в поданій декларації за 2022 рік, не скориставшись при цьому правом визначеним п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу щодо подання уточнюючої декларації шляхом внесення відповідних коригувань.

Поряд із тим, колегія суддів зазначає, що умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені врегульовані ст. 43 ПК України, згідно з п. 43.1 якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до ст. 43 ПК України та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п.п. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Помилково сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету та/або на єдиний рахунок від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань, та у випадках, передбачених статтею 35-1 ПК України (п.п. 14.1.182 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Позивач здійснює діяльність на другій групі спрощеної системи оподаткування 20 відсотків (фіксовані ставки) від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на 1 січня податкового (звітного) року з 01.02.2019 р. (у 2022 - 6500*20% = 1300 грн, у 2023 - 6700*20% - 1340 грн).

Станом на 01.01.2022 у ФОП ОСОБА_1 обліковувалась переплата з єдиного податку у сумі 2,08 грн.

Головне управління ДПС у Сумській області, вказує на те, що 11.01.2022 платником самостійно сплачено єдиний податок у сумі 7800 грн. (платіжний документ № 137 від 11.01.2022 р., призначення платежу - єдиний податок за 1 півріччя 2022 р.); 27.05.2022 платником самостійно сплачено єдиний податок у сумі 3900 грн. (платіжний документ № 142 від 27.05.2022 р., призначення платежу - сплата єдиного податку за 2022 р.); 10.08.2022 платником самостійно сплачено єдиний податок у сумі 3910 грн. (платіжний документ № 147 від 10.08.2022 р., призначення платежу - оплата єдиного податку ФОП ОСОБА_1 за 2022 р. у повному обсязі грудень включно).

У зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 в травні та в серпні 2022 року здійснена сплата єдиного податку у розмірі 7810,00 грн та з урахуванням вище зазначеного, в інтегрованій картці платника податків по єдиному податку (код платежу 18050400) здійснено коригування нарахувань за 3 місяці 2022 року.

Таким чином, станом на 01.01.2023 переплата по єдиному податку (код платежу 18050400) складає 3912,08 грн.

У зв`язку з несплатою єдиного податку за січень-липень 2023 року в ІКП проведено коригування нарахувань сум єдиного податку за січень-липень 2023 року.

Таким чином, станом на 01.08.2023 переплата по єдиному податку складає 3912,08 грн., 20.08.2023 проведено нарахування єдиного податку за серпень 2023 року в розмірі 1340,00 грн., 20.09.2023 - за вересень 2023 року в розмірі 1340,00 грн.

Станом на 31.08.2023 по єдиному податку (код платежу 18050400) обліковується переплата в розмір 2572,08 грн. (3912,08 - 1340,00 = 2572,08 грн.), яка згідно заяв ФОП ОСОБА_1 враховується як авансовий внесок зі сплати єдиного податку у рахунок майбутніх платежів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку що подання платником єдиного податку податкової декларації платника єдиного податку, в якій відображена відсутність сплати щомісячних авансових внесків єдиного податку за відповідний податковий (звітний) період попри фактичну наявність інформації в інтегрованій картці платника про їх сплату у цей період не може бути підставою для зменшення контролюючим органом нарахувань єдиного податку в інтегрованій картці платника за відповідний період.

Таким чином, у межах визначених ПК України понять сплачені платником єдиного податку першої та другої груп авансові внески з єдиного податку у період з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року (у межах нарахованого контролюючим органом єдиного податку), якщо таким платником у 2023 році (після фактичної сплати єдиного податку) виявлено бажання скористатись правом не сплачувати єдиний податок у період з 01 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, не є надміру або помилково сплаченими сумами єдиного податку, тому не можуть бути повернуті платнику єдиного податку.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач мав право здійснювати добровільно сплату єдиного податку, правом не сплачувати такий податок з 01 квітня 2022 року, що передбачено п.п. 9.1 п. 9 розділу ХХ "Перехідних положень" до Податкового кодексу України він не скористався, відтак відповідачем жодних протиправних дій у спірних правовідносинах не допущено.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів позивача викладених в апеляційній скарзі щодо тотожніх, на його думку, правовідносин, що склались між податковим органом та його дружиною, вказані колегія суддів вважає безпідставними, оскільки останні не є предметом даного спору, та обставини, що склались між ними під час вирішення даного спору не досліджувались.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 по справі № 480/9938/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова