Справа № 125/2067/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 125/2067/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

12 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лунь Т. С.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Куцого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Барської міської ради Барського району Вінницької області про визнання нечинним та скасування рішення в частині,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулись до суду з позовом до Барської міської ради Барського району Вінницької області, в якому просили визнати нечинним та скасувати рішення №22 від 31.05.2023 про затвердження "Правил розміщення зовнішньої реклами на території Барської міської територіальної громади" в частині додатку №2 "Порядок визначення розміру плати за тимчасове користування місцем для розташування об`єктів зовнішньої реклами, яке перебуває у комунальній власності Барської територіально громади".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В поданій апеляційній скарзі, апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2024 року справу призначено до розгляду.

В судовому засідання позивач - ОСОБА_1 , вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин, викладених в ній, просив задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти доводів апелянта та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Рішенням Виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області №22 від 31.05.2023 затверджено "Правила розміщення зовнішньої реклами на території Барської міської територіальної громади".

Пунктом 2 зазначеного рішення затверджено Порядок визначення розміру плати за тимчасове користування місцем для розташування об`єктів зовнішньої реклами, яке перебуває у комунальній власності Барської міської територіальної громади , що є додатком 2 до рішення.

Позивачі, не погоджуючись із рішенням Виконавчого комітету Барської міської ради №22 від 31.05.2023 в частині додатку №2, звернулись до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний регуляторний акт відповідача прийнятий з урахуванням належного аналізу регуляторного впливу та з оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій.

Так, судом відзначено, що в ході розгляду справи не виявлено ознак протиправності у діях відповідача при обранні способу визначення розміру плати за тимчасове користування місцем для розташування об`єктів зовнішньої реклами, яке перебуває у комунальній власності Барської міської територіальної громади.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено зі змісту апеляційної скарги, вимоги останньої фактично грунтуються на запереченнях заявника стосовно правомірності встановленого відповідачем розміру плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 12 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Підготовка аналізу регуляторного впливу врегульована статтею 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», згідно із якою стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

В розрізі спірних правовідносин, суд першщої інстанції доцільно відзначив, що чинним законодавством передбачено порядок підготовки, опрацювання, оцінки та оприлюднення регуляторного акту, забезпечення виконання зазначеного порядку є зазвичай обов`язковою передумовою прийняття всіх регуляторних актів.

Відповідно до правової позиції, висловленою Верховним Судом у постанові від 12.05.2022 у справі № 140/2017/18, у постанові від 13 березня 2023 року у справі № 620/4460/21, недотримання процедури прийняття регуляторного акта є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Як достеменно встановлено судом першої інстанції, рішенням 18 сесії Барської міської ради 8 скликання від 06.12.2021 №10 «Про затвердження плану діяльності Барської міської ради з підготовки проєктів регуляторних актів на 2022 рік» затверджено план діяльності Барської міської ради з підготовки проектів регуляторних актів на 2022.

Пунктом 1 Плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів Барської міської ради на 2022 рік визначено проект регуляторного акту з назвою «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами на території Барської міської територіальної громади та Порядку визначення плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності Барської міської територіальної громади» та встановлено термін підготовки I-IV квартал 2022 року.

Рішенням 30 сесії Барської міської ради 8 скликання від 29.11.2022 №13«Про затвердження плану діяльності Барської міської ради з підготовки проектів регуляторних актів на 2023 рік» затверджено план діяльності Барської міської ради з підготовки проектів регуляторних актів на 2023 рік. Пунктом 1 Плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів Барської міської ради на 2023 рік визначено проект регуляторного акту з назвою «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами на території Барської міської територіальної громади та Порядку визначення плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності Барської міської територіальної громади» та встановлено термін підготовки 1-11 квартал 2023 року.

На виконання вказаних рішень, апаратом міської ради підготовлено проект рішення виконавчого комітету Барської міської ради «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами на території Барської міської територіальної громади та Порядку визначення розміру плати за тимчасове користування місцем для розташування об`єктів зовнішньої реклами, яке перебуває у комунальній власності Барської міської територіальної громади», та надіслано до Державної регуляторної служби України та Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України для його погодження.

Листом Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за №12-02/595 від 14.03.2023 за результатами розгляду проекту Рішення погоджено наданий проект Рішення в запропонованій редакції.

Державна регуляторна служби України листом від 28.03.2023 вих. №1056/20-23 "Щодо проекту регуляторного акту" надала пропозиції щодо удосконалення проекту рішення відповідно до визначених Законом принципів державної регуляторної політики, зокрема, нас сторінці 6 у Розділі "Додаток 2 до проекту рішення враховуючи положення пункту 32 Типових правил.

19.04.2023 Барська міська рада звернулась до голови Державної регуляторної служби України із листом "Про погодження проекту регуляторного акту" із врахуванням пропозицій Державної регуляторної служби України. Звернуто увагу , що Порядок визначення розміру плати за тимчасове користування місцем для розташування об`єктів зовнішньої реклами, яке перебуває у комунальній власності Барської міської територіальної громади визначений органом місцевого самоврядування з врахуванням пункту 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067.

Листом від 08.05.2023 вих.№1693/20-23 Державною регуляторною службою України за результатами повторного опрацювання надано пропозиції щодо удосконалення проекту рішення, а саме в частині п. 2.5 Розділу 2, п. 3.1 Розділу 3 та виключити Розділ 4.

Судом першої інстанції також встановлено та не заперечувалося сторонами, що проект оскаржуваного рішення було розміщено на офіційній сторінці Барської міської ради в мережі Інтернет.

Позивачами надавалися зауваження до вказаного проекту.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуваний регуляторний акт відповідача прийнятий з урахуванням належного аналізу регуляторного впливу та з оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій.

Щодо доводів апелянта про незгоду з визначеним розміром плати за тимчасове користування місцем для розташування об`єктів зовнішньої реклами, судова колегія відзначає наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, доводи скаржника являють собою суб`єктивне трактування останнім п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, який вважає, що при обчисленні розміру орендної плати повинна братись за основу нормативно-грошова оцінка землі на якій розташований наземний рекламоносій, а не розмір мінімальної заробітної плати.

Відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, врегульовано Законом України "Про рекламу" від 03 липня 1996 року №270/96-ВР.

Порядок розміщення зовнішньої реклами регулюється Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, які затверджено постановою КМУ від 29.12.2003 №2067 (Далі - Правила).

Пунктом 32 Правил визначено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). При цьому, площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу. Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного та обгрунтованого висновку, що з аналізу п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами слідує, що встановлення плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, належить до виключної компетенції органів місцевого самоврядування та є їх дискреційними повноваженнями, а тому суд не може втручатись у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки рішення на відповідність дотримання критеріїв, передбачених ст. 2 КАС України.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу апелянта, що даний пункт 32 Правил не визначає необхідності врахування при обчисленні розміру орендної плати нормативно-грошової оцінки землі.

Протилежного апелянтом не доведено.

Резюмуючи викладене, судова колегія відзначає, що всі доводи апелянта зводяться до його незгоди з розміром встановленої відповідачем плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, яка на його переконання, порушує його конституційні права.

При цьому, жодних доказів в підтвердження наявності ознак протиправності у діях відповідача при обранні способу визначення розміру плати за тимчасове користування місцем для розташування об`єктів зовнішньої реклами, яке перебуває у комунальній власності Барської міської територіальної громади, і порушення його прав, апелянтом не надано.

Більшість доводів апелянта грунтуються на припущеннях останнього та його суб`єктивній оцінці дій та намірів відповідача.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 червня 2024 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.