Справа № 200/1199/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року справа №200/1199/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєв Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/1199/24 (головуючий І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо нездійснення перерахунку вислуги років з урахуванням періоду роботи в органах прокуратури, зобов`язання здійснити перерахунок вислуги років з урахуванням періоду роботи в органах прокуратури та внести відповідні зміни до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 252 від 08.09.2022, зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням до вислуги років стажу роботи в органах прокуратури та здійснити виплату грошового забезпечення за період з 03.09.2019 по 08.09.2022 з урахуванням раніше виплачених сум, зобов`язання провести перерахунок та виплатити грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019,2020,2021,2022 роки відповідно до суми грошового забезпечення, з урахуванням надбавки за вислугу років та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум, визнання протиправними дій щодо невиплати та зобов`язати провести нарахування та виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 та 2022 роки, визнання протиправними дії щодо нездійснення компенсації за належне та неотримане речове майно, зобов`язання провести нарахування та виплатити компенсацію за належне та неотримане речове майно, зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду на період дії воєнного стану передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, з 05 вересня по 08 вересня 2022 року.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Зазначає, що за час відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Вказує, що має право на виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбачену Постановою Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану з 05 вересня по 09 вересня 2022 року.

Враховуючи викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/1199/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019,2020,2021 відповідно до суми грошового забезпечення, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 та 2022 роки, компенсації за належне та неотримане речове майно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019,2020,2021 відповідно до суми грошового забезпечення, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 та 2022 роки, компенсації за належне та неотримане речове майно з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Позивачем та відповідачем на заначене судове рішення суду першої інстанції подано апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення по цій справі, яким задовольнити першопочаткові позовні вимоги позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, що до вислуги років зараховується: час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі.

Станом на вересень 2022 року, поділ на зони ведення бойових дій здійснювався за областями ( а не територіальними громадами).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 є учасником бойових дій.

З 03.09.2019 року по 31.07.2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 , яка знаходилась на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

З 01.08.2022 року по 08.09.2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , був переведений з окремого батальйону (військова частина НОМЕР_3 ) до бригади (військової частини НОМЕР_1 ).

З 31.07.2022 року відповідно до Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.06.2022 № Д-141/ДСК та директиви командира військової частини НОМЕР_4 від 22.06.2022 № Д-46/ДСК військова частина НОМЕР_3 розформована, її правонаступником стала Військова частина НОМЕР_1 .

08.09.2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 252 старший солдат ОСОБА_1 виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та з всіх видів забезпечення, в тому числі з грошового.

Як вбачається з картки особового рахунку працівника ОСОБА_1 , в період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_3 та Військовій частині НОМЕР_1 розмір посадового окладу та окладу за військовим званням складав: посадовий оклад (ПО) - 2910 грн; оклад за військове звання (ОВЗ) - 600 грн.

Відповідно до довідки Прокуратури Донецької області від 07.04.2020 року № 11/402 ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Донецької області з 08.12.1987 року по 30.01.1997 року.

06.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з заявою щодо здійснення перерахунку вислуги років відповідно до довідки від 27.04.2020 № 11/402, виданою прокуратурою Донецької області з виплатою різниці грошового забезпечення, виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021-2022 роки, виплати грошової компенсації за неотримане речове майно та надання розрахунку компенсації за неотримане речове майно, здійснення перерахунку вислуги років, та надання бланку особового рахунку військовослужбовця за 2020-2022 роки.

Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням до вислуги років стажу роботи в органах прокуратури, суд врахоує наступне.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок 260) для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди: зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб";

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» до вислуги років зараховується час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу.

Відповідно до пункту 11 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за № 1294/26071, «11) час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу.

Судом встановлено, що позивач перебував на військовій службі з 03.09.2019 до моменту звільнення, а саме - 08.09.2022 на посаді старшого солдата.

Враховуючи викладене те, що позивач проходив військову службу на посаді старшого солдата, час роботи в органах прокуратури до вислуги років при проходженні ним військової служби правомірно не зарахований та відсутні підстави для такого зарахування.

Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання провести нарахування та виплатити компенсацію за належне та неотримане речове майно, суд враховує наступне.

Згідно статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. 22.03.2016 набув чинності Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п.5 Порядку №178).

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Формою довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, визначено включення до неї, зокрема, даних щодо: найменування речового майна, року і місяця виникнення права на отримання предметів речового майна, кількості предметів, вартість за одиницю, суми грошової компенсації.

Суд зазначає, що при звільненні військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується, шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби, а грошова компенсація підлягає нарахуванню відповідно до виду й кількості неотриманого речового майна та його вартості станом на поточний рік.

Судом встановлено, що позивач 06.02.2024 року звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з заявою, зокрема, щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно та надання розрахунку компенсації за неотримане речове майно.

Відповіді на заяву, розрахунку та виплати грошової компенсації відповідачем до суду не надано.

Враховуючи, що позивачу на день виключення його зі списків особового складу військової частини не було видано довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, передбачену пунктом 4 Порядку № 178, в якій зазначається сума такої грошової компенсації, тому колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу в день виключення із списків особового складу частини грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, зобов`язання відповідача провести розрахунок неотриманого речового майна та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №803/1135/17.

Щодо грошової допомоги для оздоровлення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Частиною 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно абз. 2 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби, що затверджено указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Судом встановлено, що відповідно до картки особового рахунку за 2022 рік позивачу виплачена грошова допомога для оздоровлення у 2022 році

Щодо грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно п. 8 ст. 101 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачені такі види щорічних відпусток, як: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством (п. 1 ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 162 вказаного Закону, зокрема, учасникам бойових дій, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Абзацом 3 п. 14 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до п. 3 розд. XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, що передбачена ст. 162 Закону України «Про відпустки» та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Судом встановлено, відповідно до картки особового рахунку за 2022 рік, що позивачу виплачена компенсація за всі невикористані дні відпустки у 2022 році.

Щодо позовних вимог стосовно нарахування та виплатити додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168. Відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022.

У подальшому строк воєнного стану в Україні продовжений окремими Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Виплата додаткової винагороди (та її розмір), встановленої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, не має постійного характеру та залежить від деяких факторів, зокрема: - наявності/відсутності/продовження в Україні правового режиму воєнного стану; - розмір винагороди (30 тис. грн., 50 тис. грн., 100 тис. грн.) не є сталою величиною та визначається в залежності від того, чи беруть військовослужбовці безпосередню участь в бойових діях та тривалості такої участі; - виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Судом встановлено, и наведене, згідно зазначених документів (накази, картка особливого рахунку), позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода у повному обсязі, відповідно до чинного законодавства України, будь-яких інших документів про право на нарахування додаткової винагороди в іншому розмірі позивачем і з а інший період чим сплачено, не надано, тому в цій частини позовних вимог відмовлено.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині; - визнання протиправними дій та зобов`язання провести перерахунок та виплатити грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019,2020,2021 роки відповідно до суми грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум; - визнання протиправними дій щодо невиплати та зобов`язати провести нарахування та виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 та 2022 роки; - визнання протиправними дії щодо нездійснення компенсації за належне та неотримане речове майно, зобов`язання провести нарахування та виплатити компенсацію за належне та неотримане речове майно.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/1199/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року у справі № 200/1199/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 20 червня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв