Справа № 160/9151/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2024 рокуСправа №160/9151/24
09 квітня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- зобов`язати відповідача 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу її роботи, що дає право на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 - з 15.05.1995 року по 17.01.2013 року машиністом крана (кранівником) відповідно до записів 6-12 її трудової книжки НОМЕР_2 ;
- зобов`язати відповідача 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити їй пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 15.03.2024 року на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі №1-р/2020 від 23 січня 2020 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, відповідач-2 відмовив у призначенні пільгової пенсії на підставі п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування обґрунтовуючи тим, що в неї відсутній необхідний пільговий стаж, вказавши, що періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 оскільки на титульній сторінці зазначена неповна дата народження. Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивачка звернулася з цим позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
09 травня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що на час звернення за призначенням пенсії 15.03.2024 року, ОСОБА_1 досягла повних 54 років та не досягла пенсійного віку, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (55 роки). Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право), страховий стаж Позивача становить 33 роки 06 місяців 16 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 2 складає 02 роки 09 місяців 26 днів. Станом на 01.04.2015 року пільговий стаж Позивача за Списком № 2 становить 02 роки 02 місяці 12 днів, що не дає право на призначення пенсії за Списком № 2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (менше 10 років). Якщо ж загальний та пільговий стаж на 01.04.2015 відсутні, то для призначення пенсії за віком на пільгових умовах підлягає застосуванню ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а не ст.13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення. Тобто, Позивач набуде право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягненні 55 років.
17 травня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що станом на 11.10.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повних 48 років та не досягла пенсійного віку, встановленого абз. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (50 років). На час звернення за призначенням пенсії 15.03.2024 року, ОСОБА_1 досягла повних 54 років та не досягла пенсійного віку, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" (55 роки). Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право), страховий стаж Позивача становить 33 роки 06 місяців 16 днів, пільговий стаж роботи за Списком №2 складає 02 роки 09 місяців 26 днів. Станом на 01.04.2015 року пільговий стаж Позивача за Списком №2 становить 02 роки 02 місяці 12 днів, що не дає право на призначення пенсії за Списком №2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (менше 10 років).
11 червня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона підтримала свої позовні вимога та просила задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що 15.03.2024 р. позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ у Вінницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.
Рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 22.03.2024 р. №62 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що Пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування"(Список №2) 54 роки 06 місяців. Вік заявника 54 роки 7 місяців 4 дні. Працює. Страховий стаж особи 33 роки 6 місяців 16 днів. Пільговий стаж особи 2 роки 9 місяців 26 днів. Згідно пункту 2.2 статті 114 Закону №1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв. робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 54 роки 06 місяців і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05.09.1987р., оскільки на титульній сторінці зазначена неповна дата народження. Період роботи згідно довідки №232 від 15.03.2024 року не враховано до пільгового стажу, оскільки виконував роботи в гірничому виробництві: проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля на поверхні шахти (функції допоміжного виробництва на поверхні діючої шахти), оскільки надані атестації №880 від 26.12.1994р. №600 від 30.06.2000р.. №2545 від 19.12.2005р., №2219 від 03,12.2010р, не відповідають виконуваним роботам (зайняті на підземних роботах). Зазначений період роботи можливо зарахувати після надходження акту перевірки.

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , вона в оскаржувані періоди:

- з 15.05.1995р. прийнято машиністом козлового крану на шахту «Самарська Об?єднання «Павлоградвугілля»;

- з 15.01.1999 року згідно ЄТКС - професію - машиніст козлового крана - йменувати машиніст крана (кранівник).

- з 01.01.2013 переведена машиністом крана (кранівником) 3 розряду Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

- з 13.11.2015 року звільнена у зв?язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров?я, згідно п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до довідки виданої ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів у ній» від 15.03.2024р. №232, ОСОБА_1 працювала повний робочий день на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за період з 15.05.1995 року по 15.01.2003 року виконувала в гірничому виробництві: проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти (функції допоміжного виробництва на поверхні діючої шахти)за професією, посадою машиніст крана (кранівник), що передбачена Списком 2 розділ 1 підрозділ 1 пункт а позиція 2010100а-13790, Постанова КМ України №162 від 11.03.1994 р. Ця професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених ч.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 07 років 08 місяців 01 день. За період з 16.01.2003 року по 13.11.2015 року виконувала в гірничому виробництві: проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти(функції допоміжного виробництва на поверхні діючої шахти)за професією, посадою машиніст крана (кранівник), що передбачена Списком 2 розділ 1 підрозділ 1 пункт а позиція 2010100а-13790, Постанова КМ України №36 від 16.01.2003 р. Ця професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених ч.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». 12 років 09 місяців 29 днів.

Не погоджуючись з спірним рішенням відповідача, та вважаючи його протиправним позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Як встановлено з рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 22.03.2024 р. №62 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У своїх відзивах відповідачі вказали, що заявниці на момент звернення за пенсією 15.03.2024 року було 54 роки, 7 місяців та 4 дні. При цьому вона не досягла 55 років, що є пенсійним віком, визначеним у пункті 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, згідно з оскаржуваним рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 22.03.2024 р. №62, відмова у призначенні пенсії позивачці ґрунтується не на тому, що вона не досягла пенсійного віку, а на відсутності в неї необхідного пільгового стажу.

Проте, з приводу цього суд зазначає таке.

Частиною другою пунктом 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Натомість згідно з пунктом б статті 13 Закону № 1788-XII в чинні редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ, а не Закону № 1058-ІV.

Відтак, суд доходить висновку, що аргументи відповідачів викладені у відзивах на позовну заяву, з посиланням на недосягнення позивачкою 55-річного пенсійного віку, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, є необгрунтованими.

Щодо позовної вимоги позивачки про зарахування їй до пільгового стажу за Списком №2 період її роботи з 15.05.1995 року по 17.01.2013р., суд зазначає таке.

Суд встановив, що позивачці не зараховано до страхового стажу період її роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05.09.1987р. оскільки на титульній сторінці зазначена неповна дата народження.

При цьому, в оскаржуваному рішенні зазначено, що період роботи згідно довідки №232 від 15.03.2024 року не враховано до пільгового стажу, оскільки «виконував роботи в гірничому виробництві: проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля на поверхні шахти (функції допоміжного виробництва на поверхні діючої шахти), оскільки надані атестації №880 від 26.12.1994р. №600 від 30.06.2000р.. №2545 від 19.12.2005р., №2219 від 03,12.2010р, не відповідають виконуваним роботам (зайняті на підземних роботах). Зазначений період роботи можливо зарахувати після надходження акту перевірки».

З цього приводу суд зазначає таке.

Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 та/або Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41(далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом четвертим Порядку № 442 та п. 1.5 п.1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм права дають підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 1, 2 а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Аналіз зазначених приписів свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Суд зазначає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року по справі №520/15025/16-а.

Суд встановив, згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , вона в оскаржувані періоди:

- з 15.05.1995р. прийнято машиністом козлового крану на шахту «Самарська Об?єднання «Павлоградвугілля»;

- з 15.01.1999 року згідно ЄТКС - професію - машиніст козлового крана - йменувати машиніст крана (кранівник).

- з 01.01.2013 переведена машиністом крана (кранівником) 3 розряду Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

- з 13.11.2015 року звільнена у зв?язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров?я, згідно п.2 ст.40 КЗпП України.

При цьому, суд зазначає, що згідно до ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника встановлює Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (надалі Порядок № 18-1).

Згідно з п. 3 Порядку № 18-1, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В пунктах 1 та 2 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Разом з тим, позивачкою надано довідку ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів у ній» від 15.03.2024р. №232, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за період з 15.05.1995 року по 15.01.2003 року виконувала в гірничому виробництві: проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти (функції допоміжного виробництва на поверхні діючої шахти)за професією, посадою машиніст крана (кранівник), що передбачена Списком 2 розділ 1 підрозділ 1 пункт а позиція 2010100а-13790, Постанова КМ України №162 від 11.03.1994 р. Ця професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених ч.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». 07 років 08 місяців 01 день. За період з 16.01.2003 року по 13.11.2015 року виконувала в гірничому виробництві: проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти(функції допоміжного виробництва на поверхні діючої шахти)за професією, посадою машиніст крана (кранівник), що передбачена Списком 2 розділ 1 підрозділ 1 пункт а позиція 2010100а-13790, Постанова КМ України №36 від 16.01.2003 р. Ця професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, передбачених ч.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». 12 років 09 місяців 29 днів.

Крім цього, підрозділом 1 розділу 1 Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, визначено посаду машиністи кранів (кранівники) за кодом підстави: 2010100а-13790.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем надані відповідачу усі необхідні документи, зокрема, трудова книжка з відповідними записами та уточнююча довідка, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні підстави для відмови у зарахуванні до її пільгового стажу роботи за списком №2 періоди роботи з 15.05.1995 року по 17.01.2013р.

При цьому, слід зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 15.05.1995 року по 17.01.2013р., адже саме ГУ ПФУ у Вінницькій області приймало рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, суд зазначає таке.

В рамках заявлених позовних вимог та доказів, поданих на їх обґрунтування, не вбачається можливим встановити достатність підстав та умов для призначення такої пенсії, а саме: чи вистачає набутого позивачем пільгового стажу для призначення такого виду пенсії.

На час розгляду справи пенсія ще не призначена і остаточний правильний обрахунок страхового та пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, пенсійним органом не проведено, відтак, останнім і не зроблено остаточного висновку про наявність/відсутність у позивачки достатнього стажу для призначення такої пенсії.

При цьому, призначення пенсії, в тому числі і обрахування стажу, необхідного для її призначення, за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України, якому після остаточного обрахунку стажу позивача визначитись із тим, чи достатньо такого стажу для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах.

За наведених обставин, підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відсутні.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У цьому випадку, суд вважає зобов`язати Головне управління ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 р. у справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З урахуванням викладеного, позов належить задовольнити частково.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому підлягає частковому стягненню з Головного управління ПФУ у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 908,40 грн.

Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул.Зодчих, 22, м.Вінниця, 21005, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 22.03.2024 р. №62.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 з 15.05.1995 року по 17.01.2013р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 15.03.2024 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул.Зодчих, 22, м.Вінниця, 21005, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко