Справа № 125/1132/24
Суддя: Салдан Ю. О.
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2024 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Салдан Ю. О.,

секретар судового засідання Матієць Д. В.,

за участі представника позивача адвоката Бондар Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В :

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказав, що постановою № 17 Адміністративної комісії Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 15.05.2024 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600,00 грн.

Вказував, що в протоколі та постанові відсутня інформація про вилучення речових доказів та про наявність фіскального чека, що підтверджували б продаж товару. Також у протоколі відсутні відомості про осіб, що не були свідками продажу алкогольного напою. При винесені постанови було здійснено допит свідків без подання клопотання про допит. Протокол не містить посилання на пункт, частину, статтю яким передбачена заборона продажу алкогольних напоїв неповнолітнім. Адміністративна комісія не зважала на такі обставини при розгляді справи. Позивач вказував на відсутність належних та достатніх доказів факту вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного позивач просив скасувати постанову Адміністративної комісії Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 17 від 15.05.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 156 КУпАП, справу закрити, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 605 гривень 60 копійок судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи двічі повідомлений належним чином.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (частина 3 статі 205 КАС України).

Ухвалою суду від 24.06.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, суд постановив проводити розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, керуючись пунктом 2 частини 3 статті 205 КАС України, враховуючи, що відповідач повторно не з`явився у судове засідання, повторно не повідомив про причини неявки свого представника, представник позивача вважала за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Суд також врахував, що два клопотання про відкладення розгляду справи подані представником особи, яка не є учасником справи, а саме представником Барської міської ради, а не уповноваженим представником Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області.

Ухвалою суду від 03.06.2024 відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву до початку судового засідання 12.06.2024 об 11:00. Вказану ухвалу відповідач отримав 04.06.2024, що підтверджено відповідачем, відтак мав достатньо часу і можливостей для підготовки відзиву.

У встановлений судом строк відповідач не подав до суду відзив і не подав до суду заяву про продовження встановленого строку в порядку частини 2 статті 121 КАС України.

Натомість 18.06.2024 відповідач Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Барської міської ради Вінницької області подала до суду відзив без жодних обґрунтувань поважності причин пропуску встановленого судом строку на подання відзиву.

Відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 1 статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Саме з урахуванням особливостей щодо строку розгляду справ цієї категорії, які встановлені статтею 286 КАС України, суд повинен встановлювати строк на подання відзиву, що і було зроблено в ухвалі від 03.06.2024.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 5 статті 162 КАС України).

Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ухвалою суду від 24.06.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, суд постановив проводити розгляд справи за наявними матеріалами без урахування поданого 18.06.2024 відзиву, керуючись приписами статті 286 КАС України щодо строку розгляду справ цієї категорії, приписами частини 5 статті 162 КАС України щодо наслідків неподання відзиву у встановлений судом строк, оскільки відповідачем без обґрунтування поважності причин не подано відзив у встановлений судом строк.

У судовому засіданні представника позивача адвокат Бондар Н. Б. позов підтримала з викладених у ньому підстав. Додатково пояснила, що орган поліції упереджено ставиться до позивача, оскільки є багато скарг від мешканців сусідніх із магазином будинків щодо шуму, який створюють відвідувачі магазину, тому поліцейські складають безпідставні протоколи з наміром добитися закриття магазину. Представник також стверджувала, що пояснення свідка ОСОБА_2 є неправдивими, в обґрунтування такого твердження вказувала на те, що його характеристика зі школи свідчить, що він схильний казати неправду. Зауважила, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення продажу алкоголю малолітньому.

Представник позивача також зазначила, що була присутня на одному із засідань адміністративної комісії, де була також присутня інспектор Пономаренко, яка склала протокол, і перед оголошенням рішення члени комісії поросили адвоката вийти із зали, у той час, як інспектор залишилася у залі, чим було порушено таємницю нарадчої кімнати при прийнятті рішення адміністративною комісією.

Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Стаття 214 КУпАП «Розмежування компетенції органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення» визначає, що адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб).

Відповідно до статі 215 КУпАП, яка визначає порядок утворення колегіальних органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Адміністративні комісії мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення при наявності не менше як половини членів їх складу, а виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад - при наявності не менше як двох третин від загального складу виконавчого комітету (стаття 216 КУпАП).

Згідно з частиною 2 статті 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 статті 156 КУпАП.

Відтак, притягнення до відповідальності за частиною 2 статті 156 КУпАП відбувається саме адміністративними комісіями виконавчих комітетів.

Посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків, що прямо передбачено у частині 1 статті 217 КУпАП.

Отже, адміністративна комісія є колегіальним органом та за своїми функціональними повноваженнями є самостійним суб`єктом владних повноважень, який наділений владними управлінськими функціями на притягнення осіб до адміністративної відповідальності та рішення якого можуть бути оскаржені до суду.

Статтею 46 КАС України передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень не обов`язково має статус юридичної особи. Такий суб`єкт визначається за наявністю у останнього владних управлінських функцій, якими безумовно наділена адміністративна комісія.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладені у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 263/6228/19 (провадження № К/9901/27627/19).

Отже, належним відповідачем у цій справі є саме Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Частиною 2 статті 156 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби

Судом встановлено, що згідно з постановою в справі про адміністративне правопорушення № 17 від 15.05.2024 адміністративної комісії при виконкомі Барської міської ради Вінницької області, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 13600 грн 00 коп. за те, що він, будучи власником магазину, 14.03.2024 о 15:00 за адресою: АДРЕСА_1 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснив продаж алкогольного напою, а саме горілки з-під прилавку об`ємом 0,5 л в кількості однієї пляшки за суму 45 грн 00 коп. неповнолітньому ОСОБА_2 , чим порушив ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального».

Зі змісту постанови адміністративної комісії при виконкомі Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , на засіданні адміністративної комісії було заслухано пояснення позивача ОСОБА_1 , за клопотанням позивача ОСОБА_1 заслухано пояснення неповнолітнього свідка ОСОБА_2 в присутності його законного представника, а також досліджено такі письмові та електронні докази: пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_4 , пояснення ОСОБА_5 , пояснення ОСОБА_6 , відеозапис з нагрудної камери.

Зі змісту постанови адміністративної комісії вбачається, що на відеозаписі з нагрудної камери зафіксовано лише процес складання протоколу, що підтвердила також представник позивача у судовому засіданні.

Змісту пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у постанові адміністративної комісії не викладено. Однак з наданих позивачем копій пояснень вказаних осіб встановлено, що вказані особи, які не досягли повноліття, не були свідками факту придбання ОСОБА_2 горілки, натомість вони брали участь у розпиванні горілки у школі (як вказав ОСОБА_6 ) і за магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (як вказав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ), а ОСОБА_5 була свідком того, що ОСОБА_2 приніс горілку у школу.

Серед доказів в оскаржуваній постанові також вказано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 031230, складений інспектором з ювенальної превенції СП Жмеринського РВН ГУНП у Вінницькій області 22.03.2024, тобто через сім днів після стверджуваної дати вчинення адміністративного правопорушення.

Оскаржувана постанова не містить викладу мотивів, на підставі яких адміністративна комісія відхилила пояснення ОСОБА_1 , який заперечував свою вину і факт продажу ним алкоголю на той час малолітньому ОСОБА_2 , натомість поклавши в основу свого рішення фактично лише пояснення ОСОБА_2 .

У постанові також не вказано, з яких мотивів адміністративна комісія дійшла висновку, що пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які не були свідками факту придбання алкогольного напою ОСОБА_2 , підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, суд зауважує, що за обставин цієї справи протокол сам по собі не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він складений через сім днів після вказаної у ньому дати продажу алкогольного напою, що свідчить про те, що інспектор не була очевидцем вчинення порушення і не була присутня на місці подій у день, вказаний у протоколі. Відтак дані протоколу повинні бути підтверджені сукупністю належних і допустимих доказів.

У судовому засіданні було частково відтворено наданий представником позивача відеозапис, як стверджував представник з камер відеоспостереження з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на якому вказана дата 14.03.2024. На відео зафіксовано приладок, де здійснюється продав товарів, за яким сидить особа чоловічої статі. Позивач стверджував, що цей відеозапис доводить, що 14.03.2024 ОСОБА_2 до приміщення магазину не заходив.

Позивачем також до позовної заяви додано фотографії входу до магазину «Алдіс», біля якого розміщено табличку із написом: «Увага!Відеоспостереження». Відповідач не заперечував достовірності вказаного доказу, і не спростував тих обставин, що біля входу до магазину розміщено вказане повідомлення про здійснення відеоспостереження.

В оскаржуваній постанові вказано, що на засіданні комісії переглянуто відеозапис, який відображає частину одного робочого дня, і комісія дійшла висновку, що цей відеозапис з камер відеоспостереження не вважається належним доказом наявності тих обставин, на які посилається ОСОБА_1 , оскільки у відеозаписі з нагрудної камери від 22.03.2024 вказав, що камери відеосостереження не працюють, тому через налаштування системи можна встановити будь-яку дату та час.

Однак, виходячи з обов`язку доказування, який частиною 2 статті 251 КУпАП покладено саме на особу, яка склала протокол, саме інспектор ОСОБА_7 під час складання адміністративних матеріалів повинна була перевірити наявність зафіксованого камерами відеоспостереження магазину відеозапису подій, які мали місце 14.03.2024, щоб з`ясувати факт перебування ОСОБА_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відтак відхилення комісією наданого ОСОБА_1 відеозапис з тих мотивів, що через налаштування системи можна встановити будь-яку дату та час, ґрунтується на припущеннях і на перекладанні на останнього обов`язку довести свою невинуватість.

З урахуванням приписів статті 62 Конституції України усі сумніви у доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, проте оскаржувана постанова не містить викладу мотивів, з яких комісія дійшла переконання про доведеність вини ОСОБА_1 за умов повного заперечення ним всіх обставин, викладених у протоколі, і не містить мотивів, з яких комісія визнала переконливими пояснення малолітнього ОСОБА_2 .

В оскаржуваній постанові також не надано оцінки тим обставинам, що протокол було складено і письмові пояснення в малолітньої особи відібрано через сім днів після вказаної у протоколі дати купівлі алкогольного напою, що з огляду на вразливий статус свідка через його малоліття викликає обґрунтований сумнів в достовірності його пояснень.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень в оскаржуваній постанові належним чином не вмотивував своє рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надав оцінки усім обставинам, які мають значення для вирішення справи, і не надав суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідачем не доведено законності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальної за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 156 КУпАП, враховуючи, що усі сумніви в доведеності вини слід тлумачити на користь особи, в межах наданих статтею 286 КАС повноважень, суд дійшов висновку, що постанову адміністративної комісії від 15.05.2024 слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення у зв`язку з недоведеністю вини особи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 10.05.2024, розрахунок витрат за надання правничої допомоги , згідно з яким вартість складання позовної заяви становить 3400 грн, вартість участі у судовому засіданні (1 година) становить 1700 грн.

У позовній заяві позивач просив стягнути 4000 грн витрат на правничу допомогу.

Виходячи із тієї суми, яку просив стягнути позивач, з огляду на те, що наданими доказами підтверджується реальність надання правничої допомоги адвокатом, яка брала участь у судових засіданнях у справі, і обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат, суд дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок і витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, а всього 4605 (чотири тисячі шістсот п`ять) гривень 60 копійок судових витрат.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову № 17 в справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2024, ухвалену Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП, і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 156 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок і витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, а всього 4605 (чотири тисячі шістсот п`ять) гривень 60 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24.06.2024.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області, ідентифікаційний код Барської міської ради 04051017, адреса: Майдан святого Миколая, 18, м. Бар, Жмеринський район, Вінницька область

Суддя Юлія САЛДАН