Справа № 560/13376/22
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13376/22

Головуючий у 1-й інстанції: Драновський Я.В.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

19 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі №560/13376/22, яке забрало законної сили, адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладену у листі від 28.11.2022, щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 01.05.2007 по 31.06.2010 у повному обсязі та період роботи з 06.08.1980 по 12.11.1980 у Хмельницькому СПМК "Єлеваторстрой".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 01.05.2007 по 31.06.2010 до страхового стажу у повному обсязі відповідно до п.3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 06.08.1980 по 12.11.1980 у Хмельницькому СПМК "Єлеваторстрой" до страхового стажу з 05.06.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнено на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

ОСОБА_1 подав заяву про встановлення судового контролю в порядку ст.382 КАС України щодо виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі №560/13376/22.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року заяву про встановлення судового контролю залишено без задоволення.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Позивач просить суд апеляційної інстанції ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.03.2024 скасувати, справу направити до суду для продовження розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили, попри те, чи погоджується учасник справи з висновками суду, викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту, суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції щодо суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, суд першої інстанції правильно вказав, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Водночас такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі №560/13376/22, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 01.05.2007 по 31.06.2010 до страхового стажу у повному обсязі відповідно до п.3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.06.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 06.08.1980 по 12.11.1980 у Хмельницькому СПМК "Єлеваторстрой" до страхового стажу з 05.06.2022.

Апеляційний суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області дій.

Слід звернути увагу, що в справі після заяви про встановлення судового контролю, яка подана разом з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, відсутні будь-які документи, в т.ч. заперечення відповідача на вказану заяву. Суд першої інстанції не вживав заходів щодо з`ясування (перевірки) обставин, викладених в заяві.

Зважаючи на це, пояснення відповідача у відповідях на запити щодо відсутності фінансових ресурсів не можуть вважатись обставиною, що свідчить про виконання судового рішення.

Також апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що при ухваленні рішення про зобов`язання подати звіт судом не надається оцінка можливості чи не можливості виконання судового рішення (наявності поважних причин невиконання), а перевіряється обґрунтованість заяви про невиконання судового рішення. Оцінка ж аргументам відповідача про неможливість виконання рішення має надаватися за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду.

Проте, відмовляючи в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, що державним виконавцем використані всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а відтак звернення позивача із заявою в порядку ст. 382 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Стосовно таких висновків колегія суддів зазначає, що виконання судового рішення в примусовому порядку не перешкоджає застосуванню судом передбачених ст. 382 КАС України заходів. Крім того, в силу ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює саме суд.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідач не виконав рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі №560/13376/22, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт про виконання рішення суду.

При цьому, питання щодо накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області може бути вирішене за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до змісту ст.ст. 322, 382 КАС України, звіт щодо виконання судового рішення повинен бути поданий до суду, який його ухвалив, в даному випадку до Хмельницького окружного адміністративного суду, що також забезпечить виконання судом вимог щодо контролю за поданням такого звіту, без направлення справи до апеляційної інстанції та відповідатиме принципу процесуальної економії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року скасувати та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду подану в порядку ст. 382 КАС України задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протягом 30 днів подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі №560/13376/22.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.