Справа № 240/24003/22
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/24003/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого йому обчислена одноразова грошова допомога при звільненні, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та індексації;

- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова провести перерахунок та доплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні, обчисливши таку допомогу із розміру місячного грошового забезпечення із врахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та індексації.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що при звільненні з військової служби Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова виплатив йому одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Однак, при визначенні розміру цієї допомоги відповідач не врахував до складу грошового забезпечення, з якого обчислювалась така допомога, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та індексації грошового забезпечення. Позивач зазначає, що вказані дій відповідача призвели до отримання ним одноразової грошової допомоги при звільненні у меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/24003/22 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач вказав, що відповідно до пункту 5 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою. При цьому, в силу приписів пункту 2 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема винагороди, які мають постійних характер. Разом з тим, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 додаткова винагорода в розмірі до 30000,00 гривен виплачується лише в період дії воєнного стану, тобто вона має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників). З огляду на зазначене відповідач вказав, що оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, включаються лише винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, має тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану), то правові підстави для включення цієї винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обраховувався розмір виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, відсутні. Заперечуючи щодо заявлених позовних вимог в частині включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого обраховувався розмір виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідач зазначив, що індексація грошового забезпечення не є його складовою, а навпаки виплачується з метою відшкодування подорожчання споживчих цін у разі наявності для цього певних підстав. За таких обставин відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді старшого викладача кафедри застосування безпілотних авіаційних комплексів факультету технічних видів розвідки Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова.

На підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.08.2022 №686 підполковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а на підставі наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 31.08.2022 №320 його було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 31.08.2022.

Відповідно до витягу із вищезазначеного наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 31.08.2022 №320 підтверджується, що ОСОБА_1 була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 30 календарних років служби.

Інформацією, вказаною у грошовому атестаті від 31.08.2022 №640 підтверджується, що розмір виплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні становив 514440,00 гривень.

Відповідачем не заперечується, що до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислювався розмір виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а також індексації грошового забезпечення включена не була.

ОСОБА_1 вважає, що Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова протиправно не включив додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та індексацію до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислювався розмір виплаченої йому одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 40 Закону №2232-XII визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №2011-XI військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Аналогічні правові норми закріплена в Розділі XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок №260, в редакції на момент спірних правовідносин).

Зокрема, пунктами 1 та 2 Розділу XXXII Порядку №260 передбачено, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог, які стосуються наявності підстав для включення індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошову допомогу при звільненні, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5 Розділу XXXII Порядку №260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Отже, одноразова грошова допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке має право військовослужбовець на день звільнення. Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні розраховується станом на момент звільнення за останньою посадою, яку займав військовослужбовець.

Частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять такі складові:

1) щомісячні основні види грошового забезпечення: посадовий оклад та оклад за військовим званням;

2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премію;

3) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відтак, враховуючи приписи пункту 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ та пункту 2 Постанови №704 можна дійти висновку про те, що до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовця входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер, а тому саме такі винагороди підлягають врахуванню при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої правовими нормами частини 2 статті 15 Закону №2011-XI та пункту 5 Розділу XXXII Порядку №260.

У спірних правовідносинах позивач вважає, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 року №168, має постійний характер, а тому підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з урахуванням якого мав визначатися розмір виплаченої йому грошової допомоги при звільненні.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. В подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє по сьогоднішній день.

Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання цих указів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), якою передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової грошової винагороди.

Згідно з пунктом 1 Постанови №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, Міністром оборони України надіслана телеграма від 25.03.2022 року № 248/1298, пунктом 2 якої передбачалося, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100000 грн. - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30000 грн. - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

За змістом пунктів 5, 6 вказаного наказу передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установі організації) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що пункт 1 Постанови №168 чітко і однозначно передбачає, що додаткова винагорода є каузальною, оскільки установлюється на період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди, а тому не є щомісячною чи такою, що виплачується раз на місяць.

Крім того, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 року №168.

Таким чином, вирішуючи питання щодо того, чи є передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода такою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, суд виходить з того, що вказана додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників).

Відтак, враховуючи що до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, включаються лише винагороди, які мають постійний характер, а передбачена Постановою №168 додаткова винагорода має тимчасовий характер, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для включення цієї винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній Сьомим апеляційним адміністративним судом в постановах по справах №120/12214/23 та №120/12978/23.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в частині врахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислювався розмір виплаченої йому одноразової грошової допомоги при звільненні, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо наявності підстав для включення індексації до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до положень статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-XII) індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання купівельної спроможності їх грошових доходів.

Індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення.

При вирішенні питання щодо врахування індексації до складу грошового забезпечення, з якого визначається розмір одноразової грошової допомоги, слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №820/5286/17 від 19.03.2020.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.02.2021 у справі №620/3346/19 про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 та індексації грошового забезпечення.

Відтак, з огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова щодо не врахування індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислювався розмір виплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби є протиправною, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Застосовуючи механізм належного захисту прав позивача та їх відновлення, користуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова провести ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, врахувавши в складі місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої допомоги, індексації грошового забезпечення, та здійснити виплату перерахованої допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та в матеріалах справі відсутні докази на підтвердження понесення ним інших судових витрат по даній справі, підстави для вирішення питання про розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (вул. проспект Миру, 22, м. Житомир, 10004; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова щодо не врахування індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислювався розмір виплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова провести ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, врахувавши в складі місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої допомоги, індексації грошового забезпечення, та здійснити виплату перерахованої допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович