Справа № 480/8078/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий I інстанції: Воловик С.В.

20 червня 2024 р. Справа № 480/8078/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жалковського Володимира Юрійовича на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в:

07.12.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жалковський В.Ю. звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, пенсійний орган) від 10.10.2022 року № 27 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового ОСОБА_1 :

період роботи в колгоспі «Рассвет» з 01.09.1987 року по 06.08.1988 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року;

період роботи в ТОВ «Об`єднана вантажно-транспортна компанія» (російською - ООО «Объединенная погрузочно-транспортная компания») з 06.10.2008 року по 03.04.2009 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року;

період роботи в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва» (російською - ЗАО «СОЦПРОМСТРОЙ»), в російській федерації, а саме періоду роботи з 01.04.2004 року по 31.05.2004 року - згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року, та з 05.02.2010 року по 11.04.2016 року, з 30.05.2016 року по 05.05.2017 року, з 27.07.2017 року по 24.11.2017 року, з 06.03.2018 року по 07.08.2018 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.02.2010 року;

період роботи в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва» (російською - ЗАО «СОЦПРОМСТРОЙ»), в російській федерації, а саме періоду роботи з 11.06.2018 року по 24.11.2020 року, з 25.01.2021 року по 27.01.2022 року - згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.02.2010 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2022 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по суті розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після досягнення пенсійного віку, 03.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV). Однак, рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 10.10.2022 року № 27 відмовлено у призначенні пенсії, з огляду на відсутність у нього необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано: періоди роботи в колгоспі з 01.09.1987 року по 06.08.1988 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року, оскільки ОСОБА_1 не надано довідку про фактично відпрацьовані вихододні роботи в колгоспі та встановлений мінімум; період навчання з 01.09.1989 року по 07.05.1992 року згідно диплому НОМЕР_3 від 07.05.1992 року, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи з 06.12.1989 року по 10.08.1990 року, та з 24.08.1990 року по 04.12.1998 року, зазначеними в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року; період роботи в російській федерації з 01.04.2004 року по 31.05.2004 року, з 06.10.2008 року по 03.04.2009 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року, та з 05.02.2010 року по 11.04.2016 року, з 30.05.2016 року по 05.05.2017 року, з 27.07.2017 року по 24.11.2017 року, з 06.03.2018 року по 07.08.2018 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.02.2010 року та довідки від 24.05.2021 року № 262 ЗАТ «СОЦПРОМСТРОЙ», оскільки відсутні дані про підтвердження слати внесків за період роботи в росії, починаючи з 01.04.2004 року.

Також представник позивача звернув увагу, що на звороті оскаржуваного рішення мається «Форма РС-право» із зазначенням періодів трудової діяльності, що зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу 22 роки 25 днів. При цьому, в рішенні від 10.10.2022 року № 27 відображена інформації, що страховий стаж становить 20 років 5 місяців 09 днів.

Крім того, представник позивача зазначив, що серед зарахованих періодів страхового стажу, відображених у формі, відсутні періоди роботи в росії з 11.06.2018 року по 24.11.2020 року та з 25.01.2021 року по 27.01.2022 року, ці ж періоди роботи не містяться у рішенні про відмову у призначенні пенсії за віком, як ті що не зараховані до страхового стажу. Тобто, ГУ ПФУ в Рівненській області, виносячи оскаржуване рішення, взагалі не прийняв до уваги записи в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 05.10.2010 року про періоди роботи в росії з 11.06.2018 року по 24.11.2020 року та з 25.01.2021 року по 27.01.2022 року.

Також представник позивача зазначив, що відповідачем відмовлено у зарахуванні страхового стажу за період роботи з 06.10.2008 року по 03.10.2009 року вказуючи, що у вказаний період позивач працював в росії. При цьому, відповідно до відомостей трудової книжки, у вказаний період позивач працював на посаді водія в ТОВ «Об`єднана вантажно-транспортна компанія», що знаходиться в м. Єнакієво Донецької області, Україна.

Крім того, представник позивача зазначає, що в умовах воєнного стану у позивача відсутня можливість отримати будь-які докази на підтвердження сплати страхових внесків підприємством за місцем працевлаштування. Крім того, ОСОБА_1 не повинен доводити вказаних фактів, надаючи при зверненні до пенсійного органу оригінал трудової книжки з відповідними записами про періоди роботи, та не несе відповідальність за дії роботодавця.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ в Сумській області зазначає, що позивач 03.10.2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, яку було розглянуто ГУ ПФУ в Рівненській області та прийнято рішення від 10.10.2022 року № 27 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу 29 років. На дату звернення ОСОБА_1 мав 20 років 5 місяців 9 днів страхового стажу, 22 роки 5 днів стажу для визначення права на призначення пенсії. У зв`язку з припиненням участі з 01.01.2023 року російської федерації в Угоді про гарантії прав держав учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зарахування до страхового стажу періодів роботи, набутих на території рф неможливе. Дані про сплату страхових внесків підприємством за місцем працевлаштування не є підставою для зарахування страхового стажу, оскільки інформацію по сплаті внесків надає уповноважений орган країни, на території якої здійснюється трудова діяльність. Додані документи не підтверджують сплату страхових внесків до пенсійного фонду рф, та не можуть бути враховані при обчисленні страхового стажу, що дає право на призначення пенсії.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ в Рівненській області зазначає, що доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності на території російської федерації з 01.04.2004 року по 31.05.2004 року - згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року, та з 05.02.2010 року по 11.04.2016 року, з 30.05.2016 року по 05.05.2017 року, з 27.07.2017 року по 24.11.2017 року, з 06.03.2018 року по 07.08.2018 року та з 11.06.2018 року по 24.11.2020 року, з 25.01.2021 року по 27.01.2022 року, оскільки відсутній документ від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, а саме фондів російської федерації, що підтверджує за вище вказані періоди сплату страхових внесків. Зарахування до страхового стажу з 1 січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність.

Також відповідач зазначив, що відсутні підстави для зарахування періоду роботи в колгоспі з 01.09.1987 року по 06.08.1988 року, оскільки необхідна довідка про фактично відпрацьовані вихододні роботи.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження) відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Висновок суду вмотивований тим, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Для зарахування до страхового стажу роботи позивача до заяви про призначення пенсії також надано довідку про заробітну плату від 24.05.2021 року № 262, видані ЗАТ «Соцпромстрой». У вказаній довідці відображено суми фактичної заробітної плати ОСОБА_1 за період з лютого 2010 по 2018, проте, в цій довідці відсутні відомості про нарахування та виплату страхових внесків. Інших доказів про нарахування та сплату сум страхових внесків, позивачем не надано.

Крім того, суд взяв до уваги, що з 01.01.2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. Тому, на осіб, які працювали в росії після 1 січня 1992 року, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії російського стажу та заробітку.

Щодо зарахування періоду роботи в колгоспі «Рассвет» з 01.09.1987 року по 06.08.1988 року, суд зазначив, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі). У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або у разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. У разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1989 року по 07.05.1992 року, то суд зазначив, що позивачем не надано, а судом не встановлено чіткого періоду навчання позивача, матеріали справи не містять доказів з яких можливо встановити дату початку навчання, переривання навчання та закінчення навчання.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жалковський В.Ю., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги адміністративного позову.

Аргументи, наведені представником позивача в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів не надходили, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід скасувати, з наступних підстав.

Судовим встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.10.2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV (а.с. 34 зворот).

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто ГУ ПФУ в Рівненській області та прийнято рішення № 27 від 10.10.2022 року, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Рішення відповідача вмотивовано тим, що вік заявника 60 років. Страховий стаж становить 20 років 5 місяців 09 днів, необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058-IV - 29 років. До страхового стажу не зараховано: періоди роботи в колгоспі з 01.09.1987 року по 06.08.1988 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року, оскільки необхідна довідка про фактично відпрацьовані вихододні роботи в колгоспі та встановлений мінімум; період навчання з 01.09.1989 року по 07.05.1992 року згідно диплому НОМЕР_3 від 07.05.1992 року, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи з 06.12.1989 року по 10.08.1990 року, та з 24.08.1990 року по 04.12.1998 року, зазначеними в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року; період роботи в росії з 01.04.2004 року по 31.05.2004 року, з 06.10.2008 року по 03.04.2009 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року, та з 05.02.2010 року по 11.04.2016 року, з 30.05.2016 року по 05.05.2017 року, з 27.07.2017 року по 24.11.2017 року, з 06.03.2018 року по 07.08.2018 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.02.2010 року та довідки від 24.05.2021 року № 262 ЗАТ «СОЦПРОМСТРОЙ», оскільки відсутні дані про підтвердження слати внесків за період роботи в росії, починаючи з 01.04.2004 року. Дані про сплату страхових внесків підприємством за місцем працевлаштування не є підставою для зарахування страхового стажу, оскільки інформацію по сплаті внесків надає уповноважений орган країни, на території якої здійснюється трудова діяльність. Додані документи не підтверджують сплату страхових внесків до пенсійного фонду рф, та не можуть бути враховані при обчисленні страхового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при визначенні права на призначення пенсії заявнику (а.с. 13).

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на час звернення позивача із заявою про зарахування спірного періоду роботи до стажу роботи в кратному розмірі визначено № 1058-IV, відповідно до ч. 4 ст. 24 якого періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закон № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закон № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення). Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з ст. 7 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасників Угоди та членів їх сімей здійснюються відповідно до законодавства держави, на території якого вони проживають.

Всі видатки, пов`язані з здійсненням пенсійного забезпечення за вказаною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми договорами (стаття 3 вказаної Угоди).

Згідно з ст. 6 зазначеної Угоди призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якого з держав-учасниць, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Нарахування пенсій відбувається з заробітку (доходу) за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Таким чином, Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування врегульовано Угодою про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 року.

Відповідно до ст. 9 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Згідно з положеннями ст. 4 зазначеної Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до ст. 7 зазначеної Угоди оподаткування трудових доходів працівників Сторони працевлаштування здійснюється в порядку та розмірах, встановлених законодавством Сторони працевлаштування. Сторони не допускають подвійного оподаткування зароблених працівниками коштів.

Таким чином, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність та відповідно до наданих державами-учасницями міжнародних угод документів на підтвердження наявності відповідного стажу.

Відповідно до абзацу 11 п.п. 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 22-1) особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

У спірний період роботи позивача діяли норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), відповідно до положень статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункті 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року ОСОБА_1 убачається, що:

- з 01.09.1987 року по 06.08.1988 року позивач працював слюсарем автогаража в колгоспі «Рассвет»;

- з 01.04.2004 року по 31.05.2004 року позивач працював водієм першого класу в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва»;

- з 06.10.2008 року по 03.04.2009 року позивач працював подієм першого класу в ТОВ «Об`єднана вантажно-транспортна компанія».

З трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.02.2010 року ОСОБА_1 убачається, що:

- з 05.02.2010 року по 11.04.2016 року позивач працював водієм автомобіля в управлінні матеріально-технічного забезпечення в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва»;

- з 30.05.2016 року по 05.05.2017 року позивач працював водієм автомобіля в управлінні матеріально-технічного забезпечення, ділянка механізації, в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва»;

- з 27.07.2017 року по 24.11.2017 року позивач працював водієм автомобіля в управлінні матеріально-технічного забезпечення, ділянка механізації, в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва»;

- з 06.03.2018 року по 07.05.2018 року позивач працював водієм автомобіля в управлінні матеріально-технічного забезпечення, ділянка механізації, в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва»;

- з 11.06.2018 року по 24.11.2020 року позивач працював водієм автомобіля в управлінні матеріально-технічного забезпечення, ділянка механізації, в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва»;

- з 25.01.2021 року по 27.01.2022 року позивач працював водієм автомобіля в управлінні матеріально-технічного забезпечення, ділянка механізації, в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва».

Вказані записи є чіткими, без перекреслень, містять підпис відповідальної особи та скріплено печаткою.

Крім того, позивач разом з заявою від 03.10.2022 року надавав до пенсійного органу довідку про заробітну плату № 262 від 24.05.2021 року, видану ЗАТ «Соціального та промислового будівництва», рф (а.с. 14).

Колегія суддів зауважує, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (п.п. 13 п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 року).

За правилами пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Обов`язок отримання інформації від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків за періоди роботи після 01.01.2004 року в силу приписів Порядку № 22-1 покладений саме на орган, що призначає пенсію, у спірному випадку на відповідачів. Нездійснення відповідачами такого обов`язку при призначенні пенсії не є правовою підставою для неврахування, як стажу роботи позивача за спірні періоди до страхового стажу, так і заробітної плати (доходу) за періоди такого стажу.

Разом з тим, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022 року листування із російською федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ «Укрпошта» на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Оскільки за фактичних обставин, враховуючи розірвання дипломатичних відносин з російською федерацією, звернення органів ПФ України до компетентних органів російської федерації для отримання (витребування) інформації про сплату страхових внесків після 01.01.2004 року, є неможливими, що, в свою чергу, позбавляє останнього можливості отримувати пенсію у належному розмірі та порушує гарантоване Конституцією України право власності та право на соціальний захист, тому зазначений спірний період має бути зарахований на підставі наданих позивачем документів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а сформульовано висновок щодо застосування Закону № 1058-IV у питанні обчислення при призначенні пенсії стажу роботи, щодо якого у Пенсійного фонду відсутні дані про сплату страхових внесків, про те, що «позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене , оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник».

Відмова у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до страхового стажу органом Пенсійного фонду мотивована тим, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, проте колегія суддів вважає, що вказане припинення, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж набутий до ухвалення відповідних рішень.

При цьому частина 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Щодо не зарахування пенсійним органом період роботи в колгоспі «Рассвет» з 01.09.1987 року по 06.08.1988 року у зв`язку з ненадання довідки про фактично відпрацьовані вихододні роботи в колгоспі та встановлений мінімум, колегія суддів зауважує, що у означений період позивач працював слюсарем автогаража.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4. Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в тому випадку, коли не встановлювався мінімум трудової участі у громадському господарстві.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зарахування до визнаного пенсійним органом наявного стажу (20 років 5 місяців 9 днів) трудового стажу позивача з 01.09.1987 року по 06.08.1988 року, з 01.04.2004 року по 31.05.2004 року, з 06.10.2008 року по 03.04.2009 року, з 05.02.2010 року по 11.04.2016 року, з 30.05.2016 року по 05.05.2017 року, з 27.07.2017 року по 24.11.2017 року, з 06.03.2018 року по 07.05.2018 року, з 11.06.2018 року по 24.11.2020 року та з 25.01.2021 року по 27.01.2022 року надає останньому право на призначення, пенсії за віком на умовах Закону № 1058-IV.

Відтак, рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 10.10.2022 року № 27 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV є неправомірним та підлягає скасуванню.

30.03.2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що прийняв рішення за заявою позивача від 03.10.2022 року про призначення пенсії, є ГУ ПФУ в Рівненській області.

Оскільки судовим рішенням, рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 10.10.2022 року № 27 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV скасовано, саме у ГУ ПФУ в Рівненській області виникає обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.10.20252 року, з урахуванням висновків суду.

Відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Частиною 6 ст. 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 , колегія суддів, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, приймає рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Рівненській області на користь позивача судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору за подання адміністративного позову (992,40 грн.) та подання апеляційної скарги (1488,60 грн.) у загальній сумі 2481 грн.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач має право звернутись до суду першої інстанції із заявою відповідно до ч. 2 ст. 7 Закон № 3674-VI.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жалковського Володимира Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення вимог адміністратвиного позову ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.10.2022 року № 27 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового ОСОБА_1 .: період роботи в колгоспі «Рассвет» з 01.09.1987 року по 06.08.1988 року, період роботи в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва» з 01.04.2004 року по 31.05.2004 року, період роботи в ТОВ «Об`єднана вантажно-транспортна компанія» з 06.10.2008 року по 03.04.2009 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1983 року; період роботи в ЗАТ «Соціального та промислового будівництва» з 05.02.2010 року по 11.04.2016 року, з 30.05.2016 року по 05.05.2017 року, з 27.07.2017 року по 24.11.2017 року, з 06.03.2018 року по 07.05.2018 року, з 11.06.2018 року по 24.11.2020 року та з 25.01.2021 року по 27.01.2022 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 05.02.2010 року.

Зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2022 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило