Справа № 160/31777/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 червня 2024 рокуСправа № 160/31777/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 в порядку вимог статті 383 КАС України у справі № 160/31777/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

установив:

21 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою, у якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 26, ), щодо не врахування вислуги років в пільговому обчисленні 32 роки 04 місяці 14 днів під час повторного розгляду подання та матеріалів про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 31.08.2023;

- постановити окрему ухвалу суду в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли не виконанню рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі №160/31777/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вжити заходи щодо усунення порушень статті 129-1 Конституції України шляхом повторного розгляду подання та матеріалів про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 31.08.2023 року та врахувати під час розгляду матеріалів його вислугу років 32 роки 04 місяці 14 днів.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про її повернення заявнику, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною другою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до вищевказаної заяви, де зазначено, що у такій заяві зазначаються, зокрема: документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності.

Проте, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми такої заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

В частині першій статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 2 вказаного Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, подана у даній справі заява в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України до передбаченого частиною другою статті 3 Закону «Про судовий збір» вичерпного переліку заяв за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

З системного аналізу викладених положень вбачається, що на позивача (заявника) покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір».

Отже, до поданої заяви в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України має бути долучено документ про сплату судового збору.

Невиконання цієї вимоги є підставою для повернення заяви, відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Подібні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 807/220/18, від 25 червня 2020 року № 0240/2226/18-а та в ухвалі від 12 вересня 2023 року у справі № 520/13521/21.

Суд зазначає, що позивачем документа про сплату судового збору не надано.

Суд зазначає, що стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає можливості залишення заяви без руху, а визначає єдиний можливий варіант дій суду - повернення заяви (частина п`ята ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України ).

На підставі вищевикладеного, зважаючи на невідповідність поданої заяви зазначеним вище вимогам, суд приходить до висновку, що заява підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись статтями 31, 241, 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 в порядку вимог статті 383 КАС України у справі № 160/31777/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати особі, яка її подала, разом із заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Ніколайчук