Справа № 280/4429/23
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2024 року м. Дніпросправа № 280/4429/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2023 в адміністративній справі №280/4429/23 (суддя Татаринов Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У червні 2023 До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , в якому позивач просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та в зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 2, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із зарахуванням до стажу роботи за Списком № 2 періоду з 05 травня 2011 року по 04 листопада 2014 року, починаючи з 23 березня 2023 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та в зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із зарахуванням до стажу роботи за Списком № 2 періоду роботи з 05 травня 2011 року по 04 листопада 2014 року, починаючи з 23 березня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із зарахованим до стажу роботи за Списком № 2 періоду роботи з 05 травня 2011 року по 04 листопада 2014 року, починаючи з 23 березня 2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову про відмову в задоволенні позвних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, страховий стаж ОСОБА_1 складає 30 років 8 місяців 28 днів, пільговий за стаж за Списком №2 складає 4 роки 6 місяців 8 днів.

Не враховано до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання згідно диплома НОМЕР_1 , оскільки початок навчання неможливо ідентифікувати.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п.2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсуі ністю необхідного пільгового стажу та Списком №2 (5 років).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 02 червня 2023 року № 34.

Підставою прийняття вказаного рішення слугувала відсутність пільгового стажу роботи, оскільки згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 30 років 8 місяців 28 днів, пільговий стаж за Списком №2 складає 4 роки 6 місяців 8 днів, в той час як пільговий стаж має становити 5 років.

Також, вказано, що до страхового стажу не враховано період навчання згідно диплома НОМЕР_1 , оскільки початок навчання неможливо ідентифікувати.

Також, з розрахунку стажу позивача, доданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до рішення про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 02 червня 2023 року № 34, вбачається, що до пільгового стажу позивача за Списком № 2 зараховано тільки період роботи з 27 жовтня 2006 року по 4 травня 2011 року та становить 4 роки 7 місяців 12 днів.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту: «працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення КСУ 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.11.2021 року прийнятій у справі №360/3611/20 зробила висновок про те, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом першої інстанції та підтерджено матеріалами справи, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 у період з 06 травня 2004 року по 04 листопада 2014 року позивач працювала в Приватному акціонерному товаристві Запорізький автомобілебудівний завод.

Зокрема, у період з 27 жовтня 2010 року по 04 листопада 2014 року виконувала на вищезазначеному підприємстві роботу маляра, зайнятого на роботах з використанням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки в цеху фарбування, яка з урахуванням розділу ХХХІІІ, пункту 33, код КП 450 постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 належить до Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналогічну інформацію щодо роботи на посаді маляра у період з 27 жовтня 2010 року по 04 листопада 2014 року містить архівна довідка Приватного акціонерного товариства Запорізький автомобілебудівний завод від 18 квітня 2023 року № 20, копія якої міститься в матеріалах справи.

Також, вказана довідка містить інформацію про проведення атестації на підприємстві, де працювала позивач (накази про атестацію робочих місць від 19 грудня 2001 року № 261, від 18 грудня 2006 року № 471, від 16 грудня 2011 року № 280).

Таким чином, враховуючи записи у трудовій книжці позивача, а також наявність уточнюючої довідки Приватного акціонерного товариства Запорізький автомобілебудівний завод від 18 квітня 2023 року № 20, яка містить інформацію щодо проведення атестації робочих місць та відповідає вимогам Порядку № 637, з огляду на той факт, що період з 27 жовтня 2006 року по 04 травня 2011 року вже зараховано відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 , період роботи починаючи з 05 травня 2011 року по 04 листопада 2014 року (3 роки 6 місяців 2 дні) на посаді маляра підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 2.

Отже , з урахуванням наявного у позивача пільгового стажу за Списком 2 згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02 червня 2023 року № 34 (4 роки 7 місяців 12 днів) загальний пільговий стаж позивача за Списком 2 значно становить більше 5 років, що з урахуванням статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, враховуючи вік позивача та наявний страховий стаж, є підставою для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком 2.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2023 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров

суддя Н.А. Олефіренко