Справа № 620/6589/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6589/23 Головуючий у 1 інстанції: Ткаченко О.Є.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправним наказ № 973-АГ від 05.05.2023, виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 );

- скасувати наказ № 973-АГ від 05.05.2023, виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 );

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 премію за травень 2023 року в повному обсязі, відповідно до доданого витягу з наказу № 257-ОС від 10.04.2023.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції взагалі не досліджував матеріали службового розслідування, в яких мається рапорт безпосереднього мого керівника, а саме начальника десятої прикордонної застави ОСОБА_2 , в якому він повідомляє про доповідь позивача щодо отримання тілесних ушкоджень та перебування вдома у відпустці зв`язку з хворобою. Також, зазначає, що судом першої інстанції не дана оцінка доводам позивача щодо порушень, які були допущені комісією при проведенні службового розслідування, а саме: у службовому розслідуванні не брав участі безпосередній начальник повивача (командир) ОСОБА_2 ; позивачу не було доведено наказ про призначення службового розслідування, не ознайомили з його правами, не доведено обставини які підлягають з`ясуванню. Крім того, апелянт наголошує, що судом першої інстанції не було враховано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 620/2106/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

12 квітня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

22 квітня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява, яка містить заперечення на доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, а також, позивач посилається на пропуск відповідачем встановленого строку на подання такого відзиву.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2024 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування щодо ОСОБА_1 , за результатами якого прийнято наказ від 05 травня 2023 року №973-АГ.

На виконання вимог ухвали суду, 03 червня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) надійшли витребувані документи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.05.2022 за №177-ОС «Про особовий склад», старшого сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу загону, на всі види забезпечення, призначено на посаду та вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків з 05.05.2022.

У відповідності до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.01.2023 №3-ВВ «Про особовий склад», старшого сержанта ОСОБА_1 - інспектора прикордонної служби вищої категорії - заступника начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з 02.01.2023 по 04.01.2023 вважати звільненим від виконання службових обов`язків через хворобу.

Також, згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.01.2023 №7-ВВ «Про особовий склад», старшого сержанта ОСОБА_1 - інспектора прикордонної служби вищої категорії - заступника начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з 05.01.2023 по 07.01.2023, з 08.01.2023 по 10.01.2023 звільнений від виконання службових обов`язків через хворобу.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.01.2023 №9-ВВ «Про особовий склад», старшого сержанта ОСОБА_1 - інспектора прикордонної служби вищої категорії - заступника начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби десятої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) третьої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), з 11.01.2023 по 12.01.2023 звільнений від виконання службових обов`язків через хворобу.

Після закінчення звільнення від виконання службових обов`язків через хворобу старший сержант ОСОБА_1 на службу не прибув.

За результатами неприбуття старшого сержанта ОСОБА_1 на службу наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.01.2023 №118-АГ призначено службове розслідування.

Згідно пунктів 2-3 наказу «Про результатами службового розслідування» від 05 травня 2023 року №972-АГ, за порушення вимог:

«статті 65 Конституції України, відповідно до якої захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України»;

«частини 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України»;

«абзацу 2 статті 11 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої на військовослужбовця покладено обов`язок бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим»;

«абзацу 4 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої на військовослужбовця покладено обов`язок постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку її майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України»;

«статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові»;

«статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями»;

«абзацу 2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів» та у зв`язку з тим, що в діях інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника третьої групи інспекторів прикордонної служби другого відділення інспекторів прикордонної служби дванадцятої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) четвертої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ) старшого сержанта ОСОБА_1 можливо вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, копії матеріалів службового розслідування для прийняття правового рішення направити до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Києві.

На підставі пункту 6 глави 14 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306, інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника третьої групи інспекторів прикордонної служби другого відділення інспекторів прикордонної служби дванадцятої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) четвертої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ) старшого сержанта ОСОБА_1 позбавлено премії в повному обсязі у травні 2023 року.

Чернігівська спеціалізована прокуратура у сфері оборони центрального регіону повідомила, що за даним повідомленням розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000145 від 19.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Не погоджуючись з наказом «Про результатами службового розслідування» від 05.05.2023 №972-АГ, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини 1 статі 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 6 вищевказаного Закону перебачено види військової служби, серед яких є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).

Згідно абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

В силу вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно приписів статті 17 Статуту внутрішньої служби, на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно ст. 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

За приписами статі 7 Дисциплінарного статуту, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Положеннями ч.ч. 1,3 ст. 85 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

В силу вимог статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Як вбачаються з матеріалів справи, предметом спору є наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про результатами службового розслідування» від 05 травня 2023 року №972-АГ (а.с. 12).

Із даного наказу слідує, що відповідно до наказів ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.01.2023 № 118-АГ «Про призначення службового розслідування» зі змінами, від 18.02.2023 № 354-АГ «Про продовження терміну службового розслідування», від 22.02.2023 № 388-АГ «Про призупинення службового розслідування», від 03.04.2023 № 711-АГ «Про поновлення службового розслідування», проведено службове розслідування щодо об`єктивного з`ясування та перевірки інформації викладеної в рапорті начальника служби охорони здоров`я підполковника медичної служби ОСОБА_3 від 14.01.2023 № Р-932-23 щодо факту неприбуття 13.01.2023 старшого сержанта ОСОБА_1 до медичного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В оскаржуваному наказі від 05 травня 2023 року №972-АГ зазначено, що в ході проведення службового розслідування були встановлені наступні обставини та факти: старший сержант ОСОБА_1 у період з 13.01.2023 по 16.02.2023 обов`язки військової служби не виконував; документів, що підтверджують перебування військовослужбовця на лікарняному у період з 13.01.2023 по 16.02.2023 старший сержант ОСОБА_1 не надав; в діях старшого сержанта ОСОБА_1 можливо вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України; інформація викладена в рапорті старшого сержанта ОСОБА_1 щодо ненадання йому медичної допомоги підполковником м/с ОСОБА_3 не підтвердилась.

З метою недопущення подібних випадків у майбутньому, оскаржуваним наказом, на підставі пункту 6 глави 14 розділу III Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306, інспектора прикордонної служби вищої категорії-начальника третьої групи інспекторів прикордонної служби другого відділення інспекторів прикордонної служби дванадцятої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) четвертої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ) старшого сержанта ОСОБА_1 позбавити премії в повному обсязі у травні 2023 року.

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що підставою прийняття оскаржуваного наказу «Про результатами службового розслідування» від 05 травня 2023 року №972-АГ слугувало те, що у період з 13.01.2023 по 16.02.2023 старший сержант ОСОБА_1 не виконував обов`язки військової служби, а також, не надав документів, що підтверджують перебування позивача на лікарняному у період з 13.01.2023 по 16.02.2023.

Разом з тим, як наголошує апелянт, судом першої інстанції не було враховано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 620/2106/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Так, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 620/2106/23 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) розглянути рапорти ОСОБА_1 від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позову відмовлено.

В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі № 620/2106/23 апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) - задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року - скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Ухвалено в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) розглянути питання щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 12.01.2023 по 16.02.2023 року включно. В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року залишено без змін (головуючий суддя Кобаль М.І.).

Під час розгляду справи № 620/2106/23 судами було встановлено, що ОСОБА_1 після отриманої травми звернувся до відповідача з рапортами від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023 з проханням продовжити лікарняний з 12.01.2023 до 17.02.2023. Однак, вказані рапорти не були розглянуті відповідачем, а відсутність позивача на службі визнано як самовільне залишення військової частини.

Водночас, суди дійшли висновку, що нездійснення розгляду рапортів позивача від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023 є протиправною бездіяльністю з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), яка перебуває у взаємозв`язку з відсутністю позивача на службі.

Отже, вищевказане слугувало підставою для задоволення у справі № 620/2106/23 позовних вимог частково шляхом визнання протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нерозгляду рапортів ОСОБА_1 від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) розглянути рапорти ОСОБА_1 від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, з наданих у даній справі матеріалів службового розслідування не вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 було виконано судове рішення у справі №620/2106/23 та розглянуто рапорти ОСОБА_1 від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023.

Враховуючи вищезазначене, висновки службового розслідування про те, що у період з 13.01.2023 по 16.02.2023 старший сержант ОСОБА_1 не виконував обов`язки військової служби, а також, не надав документів, що підтверджують перебування позивача на лікарняному у період з 13.01.2023 по 16.02.2023 є передчасними, оскільки, відповідачем не було розглянуто рапорти позивача від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023 з проханням продовжити лікарняний з 12.01.2023 до 17.02.2023.

У зв`язку з цим, оскаржуваний наказ від 05 травня 2023 року №972-АГ «Про результатами службового розслідування» ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) прийнято передчасно, а тому, він підлягає скасуванню.

Водночас, оскільки, відповідачем не було розглянуто рапорти позивача від 12.01.2023, 20.01.2023, 30.01.2023 з проханням продовжити лікарняний з 12.01.2023 до 17.02.2023 та за результатами такого розгляду не прийнято відповідні рішення, позовні вимоги в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 премію за травень 2023 року в повному обсязі, відповідно до доданого витягу з наказу № 257-ОС від 10.04.2023 задоволенню не підлягають, з огляду на їх передчасність.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Судова колегія, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив повністю у задоволенні позовних ОСОБА_1 , а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) «Про результати службового розслідування» від 05 травня 2023 року №972-АГ.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.