Справа № 620/230/24
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/230/24 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року (розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 07 березня 2024 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної військово - лікарської комісії Збройних Сил України (далі- ЦВЛК, відповідач) про визнання протиправною відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, викладену у листі від 09.11.2023 № 13166, у перегляді висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого довідкою ВЛК №1446 від 01.08.2023, виданої на підставі картки обстеження та медичного огляду від 01.08.2023, картки обстеження та медичного огляду від 04.08.2023, акту № 409 від 04.08.2023 та проведенні контрольного медичного огляду та зобов`язання Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 01.09.2023 про перегляд висновку, оформленого довідкою ВЛК №1446 від 01.08.2023, виданої на підставі картки обстеження та медичного огляду від 01.08.2023, картки обстеження та медичного огляду від 04.08.2023, акту № 409 від 04.08.2023 з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позову зазначає, що не погоджуючись з висновком Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Центральної військово - лікарської комісії зі скаргою та наголошував на непридатності до військової служби. За результатами розгляду скарги отримав відповідь від 09.11.2023 № 13166 про відсутність підстав для направлення його на контрольний медичний огляд. На думку позивача, вказана відповідь ЦВЛК є необґрунтованою, оскільки надана без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. За вказаних обставин просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року позов задовольнити повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Центральної військово - лікарської комісії Збройних Сил України щодо неприйняття постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 01.09.2023 у перегляді висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого карткою обстеження та медичного огляду від 04.08.2023, актом № 409 від 04.08.2023 та проведенні контрольного медичного огляду.

Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 01.09.2023 про перегляд висновку, оформленого карткою обстеження та медичного огляду від 04.08.2023, актом № 409 від 04.08.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що постановою у формі довідки Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 ( далі- ІНФОРМАЦІЯ_3 ) №1446 від 01.08.2023, за результатами медичного огляду, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби.

На підставі акта дослідження стану здоров`я № 409 від 01.08.2023 та картки обстеження, 04.08.2023 ВЛК визнано позивача придатним до військової служби.

Не погоджуючись з таким висновком, позивач 01.09.2023 звернувся до ЦВЛК ЗС України зі скаргою з метою перегляду висновку щодо його придатності до військової служби.

За результатами розгляду скарги позивача, 09.11.2023 ЦВЛК ЗС України листом за № 598/13166 повідомила, що діагноз, встановлений позивачу у КНП "Чернігівська центральна районна лікарня" не відповідає результатам рефрактометрії. Неодноразові обстеження органу зору свідчать про наявність діагнозу: "Змішаний астигматизм в 4,75 діоптрії правого ока при далекозорості в меридіані найбільшої аметропії 1,75 - діоптрії; - простий короткозорий астигматизм в 3,5 діоптрії лівого ока". Зазначений діагноз підпадає під дію пункту "в" статті 30 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1 до Положення) і передбачає придатність до військової служби. За вказаних обставин вважає, що підстави для скасування постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлення позивача на контрольний медичний огляд відсутні. Також зазначено, що незгода з даним рішенням може бути оскаржена до суду відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Позивач не погоджується з вказаною відмовою відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п. 2.1 Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК).

Відповідно до п. 2.4.10 Положення №402 постанова ВЛК може бути оскаржена у до ВЛК вищого рівня, ЦВЛК або у судовому порядку.

Таким чином, постанова ВЛК щодо придатності позивача до військової служби, може бути оскаржена до Центральної військово-лікарської комісії.

Колегія суддів зазначає, що предметом цього спору не є порушення процедури проходження медичного обстеження позивачем під час обстеження ВЛК і звертає увагу на те, що давати оцінку стану здоров`я позивача, встановленому ВЛК діагнозу та робити висновок про придатність чи непридатність до військової служби, не є компетенцією суду.

Як вже зазначено вище та передбачено Положенням №402, особа, яка не погоджується з висновком ВЛК, може оскаржити його до Центральної військово-лікарської комісії.

Водночас наголошує, що правовідносини, які виникли між сторонами цього спору, не можуть врегульовуватись Законом України "Про звернення громадян" ( далі- Закон №393/96-ВР), як на тому наполягає відповідач.

Так, за приписами ч.1 ст. 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. У статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша).

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства (частина друга).

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя).

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (частина четверта).

Вивчивши скаргу позивача від 01.09.2023, суд зазначає, що вона не підпадає під жодне вищенаведене визначення та не є зверненням в розумінні Закону №393/96-ВР з питань військово-лікарської експертизи, а є скаргою, в якій позивач, не погодившись із висновком ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 оформленим карткою обстеження та медичного огляду від 04.08.2023, оскаржує його в порядку, передбаченому Положенням №402 до ЦВЛК, що дає підстави для висновку, що процедура розгляду такої скарги повинна проводитись у відповідності до цього нормативного акту, а не у порядку, що передбачений Законом №393/96-ВР.

Так відповідно до п.п. 2.3.4. пункту 2.3 Положення 402 ЦВЛК (серед іншого) має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2 ЦВЛК є штатною військово-лікарською установою яка приймає постанови, що є обов`язковими для штатних та позаштатних ВЛК. Згідно з п 2.3.5. Положення №402 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку. Системний аналіз вищенаведених приписів Положення №402 дає суду підстави прийти до висновку, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.

Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, що свідчить про протиправну бездіяльність. Саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому скаржник може оскаржити у відповідності до п. 2.3.5. Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга позивача від 01.09.2023 розглянута відповідачем не у відповідності по приписів Положення №402.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, визначений судом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль