Справа № 506/159/24
Суддя: Чеботаренко О. Л.
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/159/24
Провадження № 2-а/506/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2024 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії БАД №612657 від 10.01.2024 року

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії БАД №612657 від 10.01.2024 року

22.02.2024 року адміністративний позов був залишений без руху, у зв`язку із невідповідністю вимогам, передбаченим КАС України.

14.03.2024 року від позивача до суду надійшли уточнена позовна заява з додатками.

Ухвалою від 19 березня 2024 року позивачу поновлено строк звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням судового засідання на 26.03.2024 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 10.01.2024 року інспектором СРПП № 2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Карпом О.Ф. відносно нього було винесено постанову серії БАД №612657 від 10.01.2024 за порушення ПДР України, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1020 грн. Вказана постанова, на думку позивача, є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Так, 10 січня 2024 року близько 10.30 г він зупинився біля відділення Нової Пошти в селищі Окни Подільського району .Через декілька хвилин до нього підійшов працівник поліції і повідомив його, що він нібито був зупинений через те, що в його авто нібито не горить лівий стоп. Потім підійшов інший працівник поліції та почав стверджувати, що він нібито їхав з непристебнутим ременем безпеки ,при цьому робив зауваження про відсутність страхового полісу .Потім працівники поліції почали казати, що у нього нібито є ознаки алкогольного сп`яніння. Його пояснень вони не хотіли слухати, а через деякий час один із працівників поліції пішов до свого службового авто ,де і виніс оскаржувану постанову. Однак у вказаній постанові не зазначено жодної конкретної норми ПДР; у працівників поліції не було підстав вимагати у нього страховий поліс; на його думку, відсутні докази того, що він рухався без ременя безпеки; постанова була винесена фактично без стадії розгляду справи; він був позбавлений права на отримання правової допомоги; його працівники поліції не зупиняли, так як він зупинився сам, бо приїхав до місця призначення, і саме тому не було підстав для увімкнення аварійно-світлової сигналізації; оскаржувана постанова не містить порядку її оскарження. Незважаючи на те, що оскаржувану постанову він отримав в день її винесення ,спочатку він не оскаржив вказану постанову, так як вважав що не зможе довести свою невинуватість .Крім того, він у встановлений строк сплатив штраф, так як не бажав мати ускладнень з органами ДВС. Однак , ознайомившись у суді з матеріалами ,долученими до протоколу відносно нього за ч.1 с.130 КУпАП ,який був складений в той же день ,він отримав, на його думку, необхідні докази для визнання його невинуватим .

22.04.2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно з яким представник відповідача просив відмовити у задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, мотивуючи це тим, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, так як у постанові є посилання на відповідні статті КУпАП ,за якими передбачена адміністративна відповідальність за вчинення відповідачем адміністративних правопорушень; на відео зафіксовано, що позивач зупинився після подання поліцейським звукового сигналу , а тому після зупинки була подана вимога що надання полісу страхування, при цьому позивач повідомив, що такий поліс у нього є ,однак не надав його; щодо ременів безпеки, то на відео зафіксовано, що позивач керує авто непристебнутим , а в подальшому і не заперечує, що лише трохи проїхав без ременю ; позивач не просив відкласти розгляд справи з будь-яких причин, в тому числі і для отримання правової допомоги ,при цьому на оскаржуваній постанові є підпис позивача про його ознайомлення зі змістом ст.чт.268,289 КУпАП. Тому ,на думку представника відповідача, поліцейським із дотриманням всіх вимог законодавства було обґрунтовано притянуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому, на думку представника відповідача, підстав для задоволення позову немає і просив у задоволенні позову відмовити. /а.с.41-47/.

30 травня 2024 року позивач подав відповідь на відзив ,де зазначив, що поліцейський не представився ; посилання на те, що у постанові достатньо лише посилання на норми КУпАП ,без конкретного зазначення відповідних пунктів ПДР України ,є безпідставними ; не були роз`яснені права позивачу, як особі, відносно якої розглядалася справа про адміністративне правопорушення ,і справа була розглянута протягом 20 хв , таким чином, були порушені розумні строки розгляду справи ./ а.с.53-56/

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав заяву , в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, на задоволенні позову наполягав. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.194, ст.205 КАС України.

Представник відповідача - Головного Управління Національної поліції в Одеській області - належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак у судове засідання не з`явився, тому суд вважає, що відповідно до ст.205 КАС України, неявка представника відповідача є неповажною і не перешкоджає розгляду справи і тому зазначена справа розглянута у відсутність представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

10 січня 2024 року поліцейським СРПП ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Карпом О.Ф. відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД №612657 від 10.01.2024 року за ч.5 ст.121,ст.125,ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн , в якій зазначено, що 10 січня 2024 року о 10.40 год. по вул.Європейська в с.м.т. Окни ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ 2101 днз НОМЕР_1 ,який обладнаний паском безпеки, не був пристебнутий паском безпеки, не мав при собі та не пред`явив полісу обов`язкового страхування ,та не увімкнув аварійно-світлову сигналізацію /а.с.18/.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог КУпАП до порядку притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності, а також наявність події та складу адміністративного правопорушення покладається на посадову особу.

Згідно приписів КАС України саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести наявність події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім того ,пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно із ст.31 вказаного Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом.

Разом з тим ,оскаржувана постанова взагалі не містить жодного посилання на те , який саме пункт ПДР України порушив позивач ,а крім того, у постанові не роз`яснено порядок оскарження постанови, передбачений ст.288 КУпАП.

Так, по суті всі норми КУпАП, пов`язані з порушеннями на транспорті, є бланкетними нормами. З зазначеного випливає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови повинен був зазначити норму КУпАП, якою передбачено відповідальність за вчинення порушень ПДР, та призначити позивачу стягнення в межах санкції.

Однак у оскаржуваній постанові наявне лише посилання на порушення позивачем ч.5 ст.121 , ч.1 ст.126,ст.125 КУпАП ,які відсилають ,відповідно ,до порушення правил користування ременями безпеки (такі правила визначені у ПДР), а також до ряду правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів (наявність яких також передбачена ПДР України). Що стосується ст.125 КУпАП ,то диспозиція взагалі не містить чіткого зазначення порушень ,які не можуть бути вказані в постанові без чіткого зазначення пункту ПДР ,який порушив позивач.

Згідно п.4 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення у оспорюваній постанові фактично позивачу сформовано не було ,а тому і правових підстав детально розглядати наявність чи відсутність порушень вимог ПДР в діях позивача немає.

Крім того, у оспорюваній постанові зазначено, що до постанови додається відео. Разом з тим , відповідач не надав жодного відео .Натомість ,позивач надав відео, на якого взагалі відсутня інформація щодо порядку розгляду вказаної справи ,що унеможливлює перевірку судом дотримання порядку її розгляду.

До того ж , в оспорюваній постанові відсутній порядок її оскарження, що в імперативній формі передбачено ч.2 ст.284 КУпАП.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених судом обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, і відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАСУ, рішення суб`єкта владних повноважень слід скасувати, а справу по адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому посилання про скасування постанови серії БАД №612657 від 10.01.2024 за порушення ПДР України, та накладення штраф у розмірі 1020 грн у частині накладення саме вказаної суми є помилковим, так як в постанові зазначено про накладення штрафу у сумі 510 грн , і саме таку суму штрафу позивачем і було сплачено.

Пунктом 5 ч.1 ст.244 КАС України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211 грн. в дохід держави. Разом з тим ,відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» та постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17, розмір судового збору за розгляд вказаної категорії справ складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення ОСОБА_1 до суду складає 605 грн 60 коп, який відповідно до ст.139 КАС України слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Позивачу слід роз`яснити про його право на звернення до суду щодо повернення надлишково сплаченого судового збору.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 77, 90, 139, 159, 243-245, 271, 286 КАС України, ст.ст. 9, 121, 245, 247,251,288 КУпАП,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (адреса: 65080, м.Одеса, вул.Академіка Філатова, 15-А, ЄДРПУ 40108740) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія серії БАД №612657 від 10.01.2024 року за ч.5 ст.121, ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №612657 від 10.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121,ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121,ст.125,ч.1 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. Л. Чеботаренко