Справа № 607/22666/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 607/22666/23 пров. № А/857/6560/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання: Демидюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року (ухвалене головуючою-суддею Герчаківською О. Я., час проголошення рішення 14 год 38 хв у м. Тернополі, повний текст судового рішення складено 05 березня 2024 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1321/20900/23 від 07.11.2023.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2024 позовні вимоги були задоволені частково. Скасовано оспорювану постанову, а матеріали справи направлено на новий розгляд до Львівської митниці. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не було надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, в порядку ст.516 МК України по справі було призначено експертизу та в межах ст.515 цього Кодексу експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення. Представником позивача, як додаток до позову надано копії фіскальних чеків, які при здійсненні митного огляду ОСОБА_1 не надав та у своєму поясненні про їх наявність не вказав. Відтак, вказані фіскальні чеки не були долучені до матеріалів справи в ході складання протоколу чи провадження у справі. Вважає, що вказані фіскальні чеки не можуть бути доказом оплати за товар, оскільки опис товару у таких не надає можливості ідентифікувати чи дійсно такі стосуються вилучених у справі предметів. Звертає увагу, що зазначені чеки не перекладені українською мовою. Апелянт також зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.497 МК України у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Виходячи з наведеного, суд помилково застосував положення п.13 розділу VI Порядку до позивача, оскільки такий у даному випадку має статус особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Статус декларанта, який помилково застосовано судом до позивача, у зазначеному Порядку застосовується до осіб чиї товари піддавались дослідженню в ході митного оформлення товарів, а не в ході провадження в справі про порушення митних правил. Разом з тим, позивач до митниці з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, у тому числі висновком, не звертався, що підтверджено відсутністю такого в наданих матеріалах справи та не заперечується позивачем. З огляду на викладене вважає, що суд дійшов помилкового висновку про бездіяльність митного органу в частині ознайомлення позивача з висновком експертизи, оскільки у митного органу немає такого обов`язку. В той же час, в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження того, що позивач прибув до митного органу для участі в розгляді справи у встановлений протоколом про порушення митних правил час. Посилання представника позивача на те, що він був свідком вручення постанови позивачу без виклику останнього на розгляд справи, не містять інформації о котрій годині відбулося таке вручення постанови чи о котрій годині позивач прибув до митного органу, а тому твердження про недопущення позивача до розгляду справи є безпідставним та необґрунтованим.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача ОСОБА_2 , який заперечив проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи, згідно протоколу №1321/20900/23, ... 24.09.2023 близько 12 год 16 хв ОСОБА_1 , разом із трьома пасажирами повертався з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки Ореї Movano, р/н НОМЕР_1 , через п/п Шегині-Медика м/п Мостиська Львівської митниці в напрямку в`їзду в України обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами зелений коридор, чим своїми діями заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. В ході проведення візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра, що в ньому наявні предмети або товари, які обмежені або заборонені до ввезення громадянами на митну територію України, або в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відділенні автомобіля, було виявлено товар, який відповідно до статті 374 МК України містив неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, а саме : кросівки торгової марки (далі - ТМ) Niке DJ7926-002, без ознак користування 30-пар; кросівки ТМ Niке DJ6158-700, без ознак користування - 23 пари; кросівки ТМ Niке DX0137-001, без ознак користування - 5 пар; кросівки ТМ Niке FJ74732-001, без ознак користування - 7 пар; кросівки ТМ Niке DH0625-701, без ознак користування 6 - пар ….

У письмових поясненнях від 24.09.2023 ОСОБА_1 не заперечив факт перевезення вилученого у нього товару.

24.09.2023 уповноваженими особами повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи про порушення митних правил відбудеться 07.11.2023 о 09 год 30 хв.

07.11.2023 о 09 год 30 хв в приміщенні Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Городоцька, 369) ОСОБА_1 було вручено постанову у справі про порушення митних правил №1321/20900/23, відповідно до якої позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30% вартості товарів, на суму 108695,65 грн.

Цього ж дня, адвокатом Вербицьким Р. А. надіслано на адресу Львівської митниці заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

14.11.2023 на адресу адвоката Вербицького Р.А. листом Львівської митниці №7.4-5/20-03/8.19/29537 було надіслано матеріали митної справи №1321/20900/23 щодо ОСОБА_1

26.09.2023 постановою головного державного інспектора відділу провадження у справах про ПМП УБК та ПМП Львівської митниці Костєва Д.І. №1321/20900/23 було призначено товарознавчу експертизу описаного вище вилученого товару, проведення якої доручено Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі - СЛЕД).

Для проведення експертизи СЛЕД передано вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1321/20900/23 від 24.09.2023 товар, копію протоколу про порушення митних правил №1321/20900/23 від 24.09.2023 та копію опису вилучених предметів.

Згідно висновку Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи СЛЕД №-0862 від 10.10.2023, загальна вартість вилучених товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 26.09.2023 станом на 24.09.2023, становить 362318,85 грн.

На підставі висновку товарознавчої експертизи розраховано суму штрафу (30%*362 318,85).

Вважаючи протиправною оспорювану постанову, Не погоджуючись із постановою № 1321/20900/23 від 07.11.2023, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відбувся за його відсутності, відтак суд дійшов висновку, що уповноваженою особою митного органу було порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та, як наслідок, протиправно прийнято оспорювану постанову, без у повного, всебічного та об`єктивного встановлення обставин у справі. За встановлених обставин, дійшов висновку, що суд не може перебирати на себе повноваження митного органу та вирішувати справу про порушення митних правил по суті, надаючи оцінку доказам в частині вартості не задекларованого товару, яка впливає на розмір адміністративного стягнення. Оцінювати товарні чеки, надані стороною позивача, в сукупності з висновком експерта №-0862 від 10.10.2023, проведеного спеціалістами спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, входить до компетенції уповноваженої особи митного органу, яка, як встановлено судом, розглянула адміністративну справу з порушенням вимог ст.497 МК України, обмеживши позивача у реалізації прав, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами Україн

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Відтак, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Відповідно до статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону

Згідно ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі, й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31.03.2021 по справі №676/752/17, від 21.03.2019 по справі №489/1004/17, від 30.01.2020 по справі №308/12552/16-а, по справі №482/9/17, від 06.02.2020 по справі №205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 по справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 по справі №591/2794/17, від 21.05.2020 по справі №286/4145/15-а, від 31.03.2021 по справі №676/752/17 та від 25.05.2022 по справі №465/5145/16-а.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на вимоги МК України щодо розгляду справи про порушення митних правил.

Згідно ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ст.526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, серед іншого, відсутність у діях особи, яка притягається до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду (ст.531 МК України).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення митних правил, яке мало відбутися 07.11.2023 о 09 год 30 хв, про що свідчить його особистий підпис у протоколі про порушення митних правил. Крім цього, дану обставину не заперечував представник позивача в суді апеляційної інстанції.

При цьому, прибувши до Львівської митниці у визначений у протоколі дату, час та місце, 07.11.2023 позивачу разом з адвокатом Вербицьким Р. А. вже було вручено оспорювану постанову. Тобто, розгляд справи вже відбувся без участі позивача та його адвоката.

Таким чином, колегія суддів констатує, що розгляд справи про порушення митних правил відбувся 07.11.2023 за відсутності особи, яка притягається до відповідальності або її представника і в цей же день.

Отже, позивач, який хоча і був повідомлений про розгляд справи про порушення митних правил та з`явився на її розгляд, був позбавлений прав, передбачених ст.498 МК України, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи у митному органі, надати свої усні чи письмові пояснення щодо обставин, зазначених у протоколі, знайомитися з матеріалами справи, зокрема, з висновком експерта про вартість вилученого у нього товару, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, користуватися юридичною допомогою захисника, подавати свої доводи, міркування та заперечення.

Вказану вище обставину представник відповідача в суді апеляційної інстанції не спростував.

При цьому, представник позивача наголосив, що представник відповідача, за умови невідповідності таких тверджень сторони позивача, міг би надати суду записи відеокамер та спростувати факт неприбуття сторони позивача на розгляд справи в обумовлений час, проте цього не зробив та не надав суду відповідних доказів.

Суд першої інстанції помилково вважав, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, оскільки такі обставини визнаються позивачем та спростовуються відміткою у протоколі про порушення митних правил.

Колегія суддів зазначає, що хоча результат вирішення справи по суті збігається, проте до висновку про задоволення позовних вимог суд апеляційної інстанції приходить з мотивів недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника та ненадання можливості бути присутнім під час розгляду справи у митному органі.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Згідно ч.4 ст.317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 цього Кодексу(особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.268, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити частково, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року по справі №607/22666/23 змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог, а в решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2024 року по справі №607/22666/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 06.06.24