Справа № 140/5748/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/5748/24 пров. № А/857/14328/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Ільчишин Н.В., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Азарту на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року (ухвалене головуючою-суддею Димарчук Т.М., час ухвалення рішення 15 год 10 хв у м. Луцьку, повний текст судового рішення складено 31 травня 2024 року) у справі за заявою Головного управління ДПС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Азарту про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 Головне управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС, контролюючий орган, заявник) звернулося в суд із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Азарту (далі - ТзОВ Імперія Азарту, Товариство, відповідач), в якій просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що на підставі наказу ГУ ДПС №1927-п від 23.05.2024 та направлень №2815/03-20-24-08, №2816/03-20-24-08, №2817/03-20-24-08, №2818/03-20-24¬08, №2819/03-20-24-08 від 23.05.2024 на проведення документальної позапланової перевірки ТзОВ Імперія Азарту з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплаті доходів на користь платників податків-фізичних осіб за період з 28.01.2020 по 30.09.2023, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.01.2020 по 30.09.2023, у порядку контролю за правильністю висновків акта документальної планової виїзної перевірки ТзОВ Імперія Азарту №5616/24-08/43473708 від 14.03.2024, працівниками відділу перевірок податкових агентів управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС М.Скіртач та ОСОБА_1 , а також працівниками відділу перевірок податкових агентів управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області ОСОБА_2 , З.Сидорською та М.Гембарою було здійснено виїзд для проведення документальної позапланової перевірки за адресою : Волинська обл, м. Луцьк, вул. Словацького, буд. 2, в якому Товариство здійснює свою діяльність. Даний наказ винесений ГУ ДПС на виконання наказу ДПС України №364 від 16.05.2024 про проведення документальної позапланової перевірки ТзОВ Імперія Азарту у зв`язку з виявленням невідповідності висновків акта документальної планової виїзної перевірки ТзОВ Імперія Азарту №5616/24-08/43473708 від 14.03.2024. Вказує, що при прибутті 28.05.2024 за адресою відповідача представником Товариства директором ОСОБА_3 отримано копію наказу №1927-п від 23.05.2024 та направлень для проведення перевірки і надано пояснення працівникам ДПС, в якому повідомлено про недопуск до проведення перевірки. Вказане, на думку заявника, свідчить про те, що в діях платника податків вбачається умисне перешкоджання здійсненню ГУ ДПС контрольно-перевірочних заходів відповідно до передбачених законодавством функцій податкового контролю та за наявності законних на те підстав.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 заяву ГУ ДПС було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТзОВ Імперія Азарту подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ГУ ДПС у задоволенні заяви та залишити таку без розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалою суду від 30.05.2024 забезпечено позов по справі №140/5720/24 та зупинено дію наказу ГУ ДПС №1927-п від 23.05.2024 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Імперія Азарту до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Ігнорування забезпечення позову судом у даній справі, нівелює забезпечення позову в КАС України. Суд жодним чином не обґрунтував чому арешт майна, який по факту зупиняє господарську діяльність платника податку, можливо застосувати та не виконати законне рішення суду, тобто суд взагалі не мотивував чому не застосовується забезпечення позову та чому рішення про арешт майна платника податку є законним. Також зазначає, що Товариству не повідомлено, з яких підстав призначається повторна перевірка, що є грубим порушенням ПК України та непропорційним, протиправним втручанням у його господарську діяльність, що не несе жодної легітимної мети та не є необхідним. Крім того, заява у даній справі підписана неуповноваженим представником ГУ ДПС, у зв`язку таку заяву необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до ч.10 ст.283 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу даної категорії у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою від 19.06.24 було відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи можливість подати суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом дводенного строку з моменту вручення копій цієї ухвали та апеляційної скарги.

Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Сторони не виявили бажання взяти участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, про що свідчить відсутність такої заяви в апеляційній скарзі та відсутності відзиву на скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ГУ ДПС відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТзОВ Імперія Азарту зареєстровано як юридична особа 28.01.2020, . Керівником юридичної особи є ОСОБА_3 . Основним видом діяльності товариства є 92.00 Організування азартних ігор.

На підставі п.п.78.1.12 п.78.1 ст.78 ПК України та наказу ДПС України №365 від 16.05.2024 ГУ ДПС було видано наказ №1927-п від 23.05.2023 Про проведення документальної позапланової перевірки ТзОВ Імперія Азарту з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплаті доходів на користь платників податків-фізичних осіб за період з 28.01.2020 по 30.09.2023, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 28.01.2020 по 30.09.2023, у порядку контролю за правильністю висновків акта документальної планової виїзної перевірки ТзОВ Імперія Азарту №5616/24-08/43473708 від 14.03.2024, з 28.05.2024 тривалістю 5 робочих днів.

На виконання вищевказаного наказу було видано направлення на перевірку №2815/03-20-24-08, №2816/03-20-24-08, №2817/03-20-24-08, №2818/03-20-24¬08, №2819/03-20-24-08 від 23.05.2024, які були вручені представнику платника податків ОСОБА_3 разом з копією наказу №1927-п від 23.05.2023.

Працівниками ГУ ДПС 28.05.2024 був складений акт №2382/03-20-24-08 про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Імперія Азарту, з якого вбачається, що директором Товариства було відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. При цьому, в акті директор Товариства ОСОБА_3 письмово власноручно зазначила, що не вбачає правових підстав для проведення повторної перевірки та ненадання документів, які б давали підстави для її проведення.

Виконуючим обов`язки начальника ГУ ДПС 28.05.2024 о 16 год 30 хв було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТзОВ Імперія Азарту (код ЄДРПОУ - 43473708) за адресою : Волинська область, м. Луцьк, вул. Словацького, 2, з таких підстав : відмова від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючих органів.

30.05.2024 Товариство звернулось до Волинського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу в.о. начальника ГУ ДПС №1927-п від 23.05.2023 Про проведення документальної позапланової перевірки ТзОВ Імперія Азарту.

З метою підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ГУ ДПС звернулось до суду з даною заявою.

Задовольняючи заяву контролюючого органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Товариства, суд першої інстанції виходив з того, що платник податків безпідставно не допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, а тому відповідно до п.94.6 ст.96 ПК України у керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу виникли обґрунтовані підстави для прийняття рішення про застосування арешту майна платника податків. Суд дійшов висновку, що контролюючим органом доведено наявність підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків, відповідно до п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України про обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ТзОВ Імперія Азарту, застосованого на підставі рішення в.о. начальника ГУ ДПС від 28.05.2024.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені ст.94 ПК України, відповідно до п.94.1 якої, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені ст.94 ПК України.

Так, згідно п.94.1 ст.94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно п.94.2 ст.94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин : платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Відповідно до п.94.3, п.94.4 ст.94 ПК України, арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у п.94.5 цієї статті. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно п.94.5, п.94.6 ст.94 ПК України, арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Положеннями п.п.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Тобто, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.

З матеріалів справи видно, що документальна позапланова виїзна перевірка відповідача призначена наказом ГУ ДПС №1927-п від 23.05.2024.

Разом з тим, вищевказаний наказ було оскаржено позивачем в судовому порядку до Волинського окружного адміністративного (справа №140/5720/24).

При цьому, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 було забезпечено позов Товариства, шляхом зупинення дію оспорюваного наказу до набрання законної сили рішенням у даній справі.

На думку колегії суддів, оскарження у судовому порядку вищевказаного наказу та наявність ухвали про забезпечення позову від 30.05.2024, якою зупинено його дію, прямо впливає на розгляд заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна з підстав недопуску до проведення перевірки посадових осіб контролюючих органів.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що застосований на підставі рішення в.о. начальника ГУ ДПС умовний адміністративний арешт майна платника податків ТзОВ Імперія Азарту є необґрунтованим, оскільки існує спір про право, який розглядається в межах іншого провадження (справа №140/5720/24), що є підставою для відмови у задоволенні заявленої в цій справі заяви контролюючого органу.

Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведене та дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви контролюючого органу.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ч.1, 3 ст. 272 КАС України, судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.283, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Азарту задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року по справі №140/5748/24 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Волинській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Н. В. Ільчишин
С. М. Шевчук