Справа № 240/4683/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4683/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Наталія Миколаївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

20 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго" до Головного управління ДПС у Житомирській області, третя особа: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Житомирського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк Україна" про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2024 року Акціонерне товариство "Житомиробленерго" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, за участю третьої особи - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 листопада 2023 року №, №, № , № , № , № , №, №, № та від 14 листопада 2023 року № , № , № , № , № , № , № , № , № .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство зазначило, що своєчасно виконало свій обов`язок щодо сплати самостійно узгодженого грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, адже 29 травня 2023 року сформувало та надіслало до банку відповідні платіжні інструкції та мало на своєму рахунку необхідну кількість коштів для проведення платежу, натомість кошти не були вчасно зараховані до бюджету з вини банку. Водночас, зазначає й про те, що акту камеральної перевірки від 12 жовтня 2023 року №16859/06-30-04-08/22048622 воно не отримувало.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнав протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 13 листопада 2023 року № , № , № , №, № , № , № , № , № та від 14 листопада 2023 року № , № , № , № , № , №, № , № , № .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Вказує, що штрафні санкції за порушення строку сплати узгодженого грошового зобов`язання відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень були застосовані до Товариства правомірно, оскільки останнє своє грошове зобов`язання зі сплати орендної плати з юридичних осіб, граничний строк сплати якого настав 30 травня 2023 року, фактично виконало 01 червня 2023 року.

10 червня 2024 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від Акціонерного товариства "Житомиробленерго". У поданому відзиві представник позивача просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2023 року посадовими особами Управління проведено камеральні перевірки Товариства з питання дотримання термінів сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, за результатами яких складено акти №16859/06-30-04-08/22048622, №16867/06-30-04-07/22048622, №16868/06-30-04-08/22048622.

Згідно висновків актів перевірок під час їх проведення податковим органом встановлено порушення Товариством на два календарних дні термінів сплати (перерахування) узгоджених сум податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб, визначених податковими деклараціями з плати за землю за 2023 рік, які вважаються узгодженими відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та не сплачені у встановлений законом строк, чим порушено вимоги пункту 57.1 статті 57 ПК України, внаслідок чого утворився податковий борг.

Товариством подавались до Управління заперечення на акти перевірок від 26 жовтня 2023 року №04/25780, № 04/25787, № 04/25791, проте листами податкового органу від 09 листопада 2023 року відповідно № 23741/6/06-30-04-01-17, № 23746/6/06-30-04-01-17, № 23756/6/06-30-04-01-17 позивача повідомлено про те, що наведені в запереченнях аргументи не спростовують факту порушення, зафіксованого в акті, у зв`язку із чим висновки актів перевірки є правомірними.

На підставі актів перевірок Управлінням відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- від 13 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 42,27 грн.; від 13 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 3 483,36 грн.; від 13 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 7,39 грн.; від 13 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 595,90 грн.; від 13 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 169,48 грн.; від 13 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 2 315,43 грн.; від 13 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 554,31 грн.; від 13 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 161,39 грн.; від 13 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 1 369,50 грн.; від 14 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 376,25 грн.; від 14 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 1 012,94 грн.; від 14 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 1 179,89 грн.; від 14 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 153,63 грн.; від 14 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 143,98 грн.; від 14 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 112,11 грн.; від 14 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 620,74 грн.; від 14 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 601,48 грн.; від 14 листопада 2023 року № про нарахування штрафу в сумі 270,24 грн.

За результатами адміністративного оскарження (скарги Товариства від 30 листопада 2023 року №08/29711, № 08/29707, № 08/29706) рішеннями Державної податкової служби України від 31 січня 2024 року відповідно № 2384/6/99-00-06-03-02-06, № 2386/6/99-00-06-03-02-06, № 2378/6/99-00-06-03-02-06 спірні податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення.

Не погодившись із переліченими податковими повідомленнями-рішеннями про застосування до нього штрафних санкцій, Товариство звернулось до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів 14.1.39 та 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня; податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктами 36.1, 36.2 та 36.5 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктами 38.1 та 38.3 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

Виходячи з положень пунктів 109.1, 109.2 статті 109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 129.6 статті 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні послуги", з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, небанківського надавача платіжних послуг, еквайра, емітента електронних грошей такий банк/орган, небанківський надавач платіжних послуг, емітент електронних грошей сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафи у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень підпункту 129.9.4 пункту 129.9 статті 129 ПК України, пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку вчинення діяння (дії чи бездіяльності) з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, небанківського надавача платіжних послуг, еквайра, емітента електронних грошей.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, визначає Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року № 2346-III (далі - Закон № 2346), який також встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до пунктів 1.15, 1.24, 1.30 частини 1 статті 1 Закону № 2346 ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу; переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Згідно з пунктом 8.1 частини 1 статті 8 Закону №2346 банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

За змістом статті 22 Закону № 2346 ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за платіжними дорученнями. Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, встановлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту.

Верховний Суд, розглядаючи питання притягнення платників податків до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, неодноразово вказував, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 березня 2021 року у справі №640/20899/18, у разі доведеності того, що будь-якого іншого шляху виконання податкового обов`язку не було, то несвоєчасне його виконання з огляду на застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів до такого платника податків не утворює складу правопорушення, передбаченого статтею 109 ПК України.

Подібна правова позиція висловлювалась Верховним Судом, зокрема, й у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №809/3851/15 та від 10 грудня 2021 року у справі №810/5852/15, у яких цей суд зазначав, що виконання платником податкового обов`язку з перерахування до бюджету суми податкового зобов`язання, а отже його сплата, пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе банк.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій № 10322201, № 10322187, №10322300, №10322229, № 10322273, № 10322270, № 10322299, № 10322293, № 10322228, № 10322259, №10322287, № 10322291, № 10322227, № 10322225, № 10322214, № 10322275, № 10322274, № 10322244 про сплату Товариством орендної плати з юридичних осіб, ці документи були ним сформовані та прийняті Житомирським обласним управлінням Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до виконання в межах операційного дня 29 травня 2023 року.

Втім, часом виконання на цих платіжних інструкціях вказано 01 червня 2023 року, що й зумовило порушення граничного терміну сплати узгодженого грошового зобов`язання Товариства (30 травня 2023 року) на два календарних дні.

Будь-яких доказів того, що банком платіжні інструкції з якихось причин повертались без виконання (неналежне оформлення, відсутність підписів тощо), матеріали справи не містять.

Згідно з випискою по рахунку Товариства станом на 29 травня 2023 року у нього в Житомирському обласному управлінні Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рахунку були наявні кошти в сумі 53791481,48 грн., тобто в обсязі, достатньому для проведення платежів за платіжними інструкціями від 29 травня 2023 року.

Таким чином, своєчасне направлення позивачем до банку, який здійснює його розрахунково-касове обслуговування, належним чином оформлених платіжних інструкцій на оплату податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб при наявності необхідного обсягу коштів на рахунку є належними, необхідними та достатніми діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов`язання, тобто для виконання обов`язку, покладеного на нього законодавцем.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні листи Житомирського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від 24 травня 2023 року № 105.33-09/20197/2023 та від 26 травня 2023 року № 105.33-18/156, якими банківська установа повідомляла позивача про те, що продовження зупинення видаткових фінансових операцій на його рахунках здійснено на підставі рішень спеціально уповноваженого органу від 18 травня 2023 року.

Крім того, Державна служба фінансового моніторингу України в листі-відповіді від 01 червня 2023 року № 1877/820-05 на адвокатський запит Товариства з посиланням на положення законодавства зазначала, що єдиною підставою для прийняття Держфінмоніторингом рішення про зупинення видаткових фінансових операцій є наявність у нього підозри про те, що фінансова операція або її учасники, їх діяльність чи походження активів пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та/або фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, або із вчиненням іншого кримінального правопорушення або діяння, за яке передбачені міжнародні санкції. Разом з тим, інформація щодо зупинення фінансових операцій є таємницею фінансового моніторингу (таємною інформацією) та не може бути повідомлена позивачу. Водночас, 31 травня 2023 року на підставі інформації, отриманої від правоохоронного органу, Держфінмоніторинг скасував свої рішення про продовження зупинення видаткових фінансових операцій Товариства.

Втім, вказані листи жодним чином не спростовують наведених вище в цьому рішенні висновків суду щодо вжиття Товариством всіх залежних від нього заходів для своєчасної сплати податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб, натомість опосередковано підтверджують, що порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання, в даному випадку, відбулось не з вини позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що слід визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 13 листопада 2023 року № , № , № , № , №, № , № , № , № та від 14 листопада 2023 року № , № , № , № , № , № , №, № , № .

Відтак, враховуючи все наведене вище в цьому рішенні в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.