Справа № 751/11338/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2024 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 25.04.2024) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову АА№00010493 від 05.07.2023 про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що автобус, який здійснює перевезення по міжнародному маршруту загального користування, перевозить ручну поклажу пасажирів і не здійснює перевезення вантажів. Предметом правопорушення в оскарженій постанові став автобус, якій здійснює пасажирські перевезення на міжнародних автобусних маршрутах, а саме: спеціальна норма обмеження навантаження п. 22.5 Правил Дорожнього руху України стосується лише вантажних транспортних засобів і не стосується автобусів, тому автобус не може створювати склад правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП. Висновки відповідача, викладені в оскаржуваній постанові є безпідставними, а притягнення позивача до відповідальності за порушення навантаження на вісь міжнародного пасажирського автобусу, якій перевозить пасажирів, а не вантаж, є безпідставним і незаконним.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що транспортний засіб перевозив, як пасажирів так і вантаж, що спричинило перевищення нормативних параметрів, зазначених у підпункті «в» пункті 22.5 ПДР України на здвоєнні осі, що тягне за собою відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Посилання позивача на відсутність окремих вимог поосьового навантаження для автобусів є безпідставними, оскільки, вимоги поосьового навантаження, закріплені в Правилах дорожнього руху України, відносяться до всіх транспортних засобів - учасників дорожнього руху.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. Наголошує, що відстань між 2 та 3 вісями автобусу не була змінена протягом тривалого часу і становить 1300мм. Зазначений параметр в Сертифікаті відповідності був встановлений в момент випуску автобусу 14 червня 2013 року, він повністю співпадає з аналогічним параметром, якій встановлений протоколом випробувань №1.01-0027-24 від 24.01.2024. Зазначає, що позивач належними і допустимими доказами довів, що параметр відстані між 2 та 3 вісями встановлений відповідачем є сумнівним і не може бути належним і допустимим доказом наявності події і складу правопорушення.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 23.12.2021, транспортний засіб VAN HOOL ASTROMEGA, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , є автобусом загальним, повною масою 29 500, масою без навантаження 20 700 та перебуває у користуванні ТОВ «АВТОЕКСПРЕС» (а.с. 143-144).

Згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00010493 від 05.07.2023, головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, ОСОБА_2 , встановлено, що 24.05.2023, о 19 год. 54 хв., за адресою М-19, км 127+793 Волинської області, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб VAN HOOL ASTROMEGA, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 14,261 % (2,282 тон), при дозволеному максимальному навантаженню здвоєнні осі 16 тон та відстані між осями від 1 м до 1,3 м, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1КУпАП. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн (а.с.60-61).

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені докази свідчать про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що підтверджує вчинення позивачем вищевказаного порушення, передбаченого пунктом 22.5 ПДР України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» № 2862-IV визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху автобус - автомобіль з кількістю місць для сидіння понад дев`ять з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їхнього багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Також, щодо навантаження на вісь в даному пункті ПДР зазначено наступне:

в) навантаження на вісь:

На одинарну вісь - 11,5 (державного значення, тонн), 7 (місцевого значення, тонн);

На здвоєні осі, якщо відстань між осями:

менш як 1 метр - 11,5 (державного значення, тонн), 7 (місцевого значення, тонн);

від 1 до 1,3 метра - 16 (державного значення, тонн), 10 (місцевого значення, тонн);

від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 (державного значення, тонн), 10,5 (місцевого значення, тонн);

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП (в редакції Закону № 1582-IX від 29.06.2021) визначено наступне порушення: «Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб VAN HOOL ASTOMEGA, д.н.з. НОМЕР_2 , проходив автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті вагового контролю, внаслідок чого було зафіксовано трьохвісний засіб (автобус) в якому 2 та 3 вісь є здвоєними із відстанню між осями від 1 м до 1.3 м.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 тип транспортного засобу VAN HOOL ASTrOMEGA, д.н.з. НОМЕР_2 , визначено як загальний автобус, який з урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспортний засіб» призначений для перевезення пасажирів та вантажів.

Згідно із протоколом випробувань №1.01-0027-24 від 24.01.2024, Випробувальним центром колісних транспортних засобів Технічна служба України Е46/В, ДП «ДЕРЖАВТОТРАСНДІПРОЕКТ» на замовлення ДП «ТРАНССОЮЗ» ТОВ «АВТОТРАНС» відстань між осями автобуса VAN HOOL ASTROMEGA між другою та третьою віссю 1300 мм (а.с.86,87).

Відповідно до Європейського сертифікату відповідності для комплектуючих транспортних засобів ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 VAN HOOL ASTROMEGA і здійсненого перекладу на мову судочинства від 17.04.2024 ТОВ «Чернігівське бюро перекладу»…п.4.1 перекладеного сертифікату відповідності «відстань між 2 та 3 віссю автобуса VAN HOOL ASTROMEGA повністю співпадають з відстанню, встановленою протоколом випробувань №1.01-0027-24 від 24.01.2024 (а.с. 148-154).

Відповідно до наведених доказів відстань між 2 та 3 осями автобусу становить 1300мм.

В той час, відповідно до оскарженої постанови АА№00010493 від 05.07.2023 відстань між другою та третьою осями автобусу помилково встановлена 1280 мм.

Таким чином, данні в оскарженій постанові щодо відстані між 2 та 3 осями автобусу VAN HOOL ASTROMEGA, державний номер НОМЕР_2 не відповідають фактичним обставинам.

При цьому, відстань між 2 та 3 осями автобусу VAN HOOL ASTROMEGA, державний номер НОМЕР_2 прямо впливає на наявність чи відсутній складу правопорушення.

Колегія суддів наголошує, що відповідачем не оскаржується висновок суду першої інстанції, що відстань між 2 та 3 осями автобусу становить 1300 мм.

Крім того, колегія суддів вказує, що законодавець розділяє межі навантаження в різні періоди значень навантаження.

В цих двох періодах значень 1,3 м не може відноситись до двох періодів, а лише до одного періоду, тобто до 1,3 м та 1,3 м і більше.

На переконання колегія суддів, суд першої інстанції помилково визначив, що прийменник «до» разом з числівником не має значення при розділенні двох параметрів міжосьової відстані до 1,3м і після 1,3м. Логіка застосування різних періодів значень міжосьової відстані підказує, що одне і те ж значення 1,3м міжосьової відстані не може застосовуватись до різних періодів значені з різними ваговими обмеженнями в 16 та 18 тонн.

Відповідно до таблички значень навантаження в залежності від відстані між 2 та 3 здвоєними вісями в п.22.5 Правил дорожнього руху України чітко розподіляє навантаження в залежності від періоду величин до величини 1,3м і після величини 1,3м

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, що є не доведеними вчинення позивачем порушень, передбачених пунктом 22.5 ПДР України та наявності події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, тому постанова АА№00010493 від 05.07.2023 про накладення адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи позивача на відсутність окремих вимог поосьового навантаження для автобусів є безпідставними, оскільки вимоги поосьового навантаження закріплені в ПДР та відносяться до всіх транспортних засобів, що є учасниками дорожнього руху, а термін «автобус» входить до родового поняття «автомобіль».

Доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку на оскарження постанови є необґрунтованими з огляду на наступне.

Оскаржувана постанова винесена 05.07.2023 та направлена позивачу рекомендованим повідомленням, повернута назад відповідачу 10.08.2023 у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Вказане свідчить про не ознайомлення позивача з нею.

Про винесення постанови позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та звернувся до суду 19.12.2023, при цьому судом в ухвалі від 27.12.2023 при відкритті провадження причини пропуску строку звернення до суду визнані поважними.

За таких обставин відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, колегія судді дійшла до висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2024 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову АА№00010493 від 05.07.2023 про накладення адміністративного стягнення.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2890,40 грн (двітисячі вісімсот дев`ясносто 40 коп.).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 20.06.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова