Справа № 585/1565/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 р. Справа № 585/1565/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2024, суддя Цвєлодуб Г.О., по справі № 585/1565/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області серії БАВ № 187667 від 28.03.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2024 відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив про неврахування судом першої інстанції, що керування транспортним засобом - електричним скутером Yadea із встановленим електродвигуном потужністю 2,1 кВт, не вимагає наявності посвідчення водія, оскільки даний транспортний засіб не є механічним транспортним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 28.03.2024 інспектором СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області винесена постанова про адміністративне правопорушення серії БАВ № 187667, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

За даними оскаржуваної постанови, 28.03.2024 о 18 год 05 хв. в Роменському районі с. Чеберяки ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому перевозив пасажира без застебнутого мотошолома, електроскутером, а також не маючи права керування таким електроскутером, так як не мав посвідчення водія категорії А1, чим порушив п.п. 2.3 г, 2.1 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП, за що застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними доказами.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.п. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У свою чергу п. 1.10 ПДР встановлено, що:

- транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3кВт;

- мопед двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4кВт.

Так, згідно п 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій:

- А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Із наведених положень слідує, що законодавець розмежовує поняття "транспортний засіб", "механічний транспортний засіб", різниця між якими полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна.

Так, для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Натомість, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3кВт.

Аналогічний висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 у справі № 278/3362/15-к.

При цьому, мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4кВт.

У свою чергу, враховуючи відсутність визначення «електричний скутер» у ПДР, слід дійти висновку, що такий транспортний засіб можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4кВт.

Натомість, судовим розглядом встановлено, що позивач керував транспортним засобом - електричним скутером - Yadea із встановленим електродвигуном потужністю 2,1 кВт, що підтверджується Керівництвом користувача технічним паспортом на електричний скутер Yadea, згідно з яким потужність електричного двигуна в залежності від моделі визначена на рівні 1000-2500 Вт, сертифікатом відповідності та фото таблички, розміщеної безпосередньо на скутері, згідно з якими потужність електричного двигуна даного транспортного засобу становить 2,1 кВт.

Відповідно до оскаржуваної постанови серії БАВ № 187667 від 28.03.2024 порушення позивача, у тому числі, полягало у недотриманні п.п. «а» п. 2.1 ПДР, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Втім, зі змісту п.п. «а» п. 2.1 ПДР обов`язок мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом встановлений для водіїв саме механічних транспортних засобів.

Разом з тим, електричний скутер - Yadea потужністю 2,1 кВт із урахуванням положень п. 1.10, п. 2.13 ПДР, як пристрій, у якого потужність електричного мотора до 3кВт, не є механічним транспортним засобом у розумінні п. 1.10 ПДР.

Отже, беручи до уваги, що транспортний засіб, яким керував позивач, не є механічним транспортним засобом, для керування якого встановлено обов`язок мати посвідчення водія на право керування ТЗ відповідною категорією, зокрема категорії А1, колегія суддів доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Стосовно правомірності притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови серії БАВ № 187667 від 28.03.2024 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому перевозив пасажира без застебнутого мотошолома.

Відповідно до п. 2.3 «г» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Колегія суддів зазначає, що в силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП відповідачем надано відеозапис адміністративного правопорушення.

Із дослідженого відеозапису встановлено, що останній не містить запису безпосереднього руху транспортного засобу під керуванням позивача, оскільки на початку запису ОСОБА_1 вже стоїть біля зупиненого на узбіччі електричного скутеру із шоломом у руках, так само як і пасажир, який також тримає шолом у руках.

Таким чином, із наданого відеозапису не видається можливим встановити чи дотримано пасажиром вимогу під час руху перебувати у застебнутому мотошоломі, та відповідно чи виконано водієм встановлений п. 2.3 «г» ПДР України обов`язок щодо перевезення пасажирів із застебнутими мотошоломами.

Отже, дослідивши у судовому засіданні наданий відповідачем диск, колегія суддів зазначає, що останній не містить відеозапису правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 , з огляду на що відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 121 КУпАП, є незаконною та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано всі обставини справи, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 121 КУпАП - закриттю.

Стосовно розподілу судових витрат по справі колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 605,6 грн. відповідно до квитанції від 03.04.2024 № 3839-7056-6044-5155, та за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції сплачений судовий збір у розмірі 908,4 грн. відповідно до квитанції № 5559-0984-5898-6370 від 16.05.2024.

Беручи до уваги, що за наслідками апеляційного перегляду справи вимоги ОСОБА_1 задоволено, колегія суддів доходить висновку про необхідність відшкодування витрат за сплату судового збору, який підлягав сплаті за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у загальному розмірі 1514 грн.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2024 по справі № 585/1565/24 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області серії БАВ № 187667 від 28.03.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області () судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі 1514 (тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов