Справа № 160/9707/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2024 рокуСправа №160/9707/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
15.04.2024 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 10.04.2024 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
17.05.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. За документами пенсійної справи загальний страховий стаж становить 36 років 07 місяців 18 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді 20 роки 06 місяців 21 день. Розмір щомісячного довічного грошового утримання, складає 113 508 грн. (227016,00 грн х 50 %). Пенсійне забезпечення суддів у відставці регулюється нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №1402) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №1402), суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді. Отже, спірним питанням є зарахування до стажу роботи, що дає судді право на одержання щомісячного довічного грошового утримання (крім роботи на посаді судді) - три роки роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше. Зазначений період зарахований до загального страхового стажу, але не підлягає зарахуванню до суддівського стажу. Відповідно до ст.137 Закону №1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних суддів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікованої комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №1402), чинний на час розгляду справи, та визначає єдиний підхід щодо визначення стажу роботи судді для всіх питань, де він застосовується, і ст.137 цього Закону визначає порядок обчислення стажу роботи судді. Закон України "Про статус суддів", на який посилається позивач втратив чинність 01.01.2012. За загальновстановленими принципами права, закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час чинності якого вони настали або мали місце. Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача. Виключними дискреційними повноваженнями наділені органи Пенсійного фонду України на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку). Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно(на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Таким чином, прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2024 року зазначена вище справа розподілена та 16.04.2024 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" зі змінами зокрема частини три статті 142 Закону № 1402.
За документами пенсійної справи загальний страховий стаж становить 36 років 07 місяців 18 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді 20 роки 06 місяців 21 день. Розмір щомісячного довічного грошового утримання, складає 113 508 грн. (227016,00 грн х 50 %).
З матеріалів справи убачається, що позивач указом Президента України від 11.11.2022 року№ 1001/2002 призначена на посаду судді Пролетарського районного суду міста Донецька строком на п`ять років.
Постановою Верховної Ради України від 18.09.2008 року № 524-VI позивач обрана на посаду судді місцевого Пролетарського районного суду міста Донецька безстроково.
Постановою Верховної Ради України від 03.03.2011 року № 3088-VI позивач обрана на посаду судді апеляційного суду Донецької області. Указом Президента України від 28.09.2018 року № 297/2018 позивач переведена на роботу на посаду судді Донецького апеляційного суду.
Рішенням Голови Верховного Суду від 29.09.2022 року № 467/0/149-22 відряджена до Дніпровського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.10.2023 року № 982/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Донецького апеляційного суду (відряджена до Дніпровського апеляційного суду для здійснення правосуддя) у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно наказу голови Дніпровського апеляційного суду № 261/к від 19.10.2023 року у зв`язку з поданням заяви про відставку, 20.10.2023 року ОСОБА_1 відраховано зі штату Дніпровського апеляційного суду.

При звільненні для пред`явлення до органів Пенсійного фонду України ОСОБА_1 була видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (вих. № 04.2/147/23-с від 20.10.2023 року), згідно якої станом на 20.10.2023 року суддівська винагорода позивача, яка враховується для призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складала 227 016,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 126 120,00 грн., доплата за вислугу років - 100 896,00 грн., а також, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, згідно якому стаж позивача складає:

- 03 роки 00 місяців 00 днів з 10.11.1999 року по 10.11.2002 року робота на посаді - заступник начальника - начальник відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції міста Донецька;

- 08 років 04 місяці 12 днів з 11.11.2002 року по 22.03.2011 року - суддя Пролетарського районного суду м. Донецька;

- 07 років 06 місяців 08 днів з 23.03.2011 року по 01.10.2018 року - суддя апеляційного суду Донецької області;

- 04 роки 00 місяців 05 днів з 02.10.2018 року по 06.10.2022 року - суддя Донецького апеляційного суду;

- 01 рік 00 місяців 14 днів з 07.10. 2022 року по 20.10.2023 року - суддя Дніпровського апеляційного суду (в порядку відрядження ).

Всього 23 роки 11 місяців 09 днів.

23.10.2023 року позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці.

Оскільки позивач є суддею у відставці, пенсійним фондом було призначено щомісячне довічне грошове утримання судці у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за наявності стажу роботи на посаді судді повних 20 років).

Однак, при призначенні щомісячного довічного грошового утримання з 23.10.2023 року пенсійний фонд не врахував при розрахунку стажу роботи судді стаж роботи позивача у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше.

15.02.2024 року позивачем до відповідача подано заяву про зарахування до стажу роботи судді 3 роки стажу роботи у сфері права та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці.

Вказане письмове звернення надіслано засобами поштового зв`язку у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» із зазначенням відомостей про засоби зв`язку, а саме адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2

За повідомленням АТ «Укрпопгга» рекомендований лист за № 110 отримано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 21.02.2024 року.

12.03.2024 року позивач звернулася до відповідача за допомогою електронного звернення про результати розгляду заяви.

20.03.2024 року на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на звернення позивача від 15.02.2024 року (вх. № 9046/3-0400-24 від 20.02.2024) повідомило, що оскільки у відповіді на звернення міститься конфіденційна інформація, відповідь направлено на поштову адресу, яка зазначена у електронній пенсійній справі.

Як зазначила позивач у поданій до суду позовній заяві, яким чином конфіденційна інформація (рекомендованим поштовим відправленням, рекомендованим цінним повідомленням, тобто який можливо відстежити) надіслана на поштову адресу: АДРЕСА_1 , відповідачем не зазначено. Тобто обов`язок щодо письмового повідомлення про результати перевірки заяви та суть прийнятого рішення з роз`ясненням порядку оскарження рішення на порушення вимог ст.19 Закону України «Про звернення громадян» ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не виконано, чим створено перешкоди для здійснення прав і законних інтересів позивача. По день звернення з позовною заявою з прийнятим рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не ознайомлена, письмову відповідь про результати розгляду заяви від 15.02.2024 року не отримала. Відповідач і по теперішній час не зарахував до стажу роботи судді додатково три роки роботи у сфері права та не провів перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Позивач, вважаючи порушеними її права на пенсійне забезпечення, звернулася з позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Рішення про звільнення судці з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Особливість щомісячного довічного грошового утримання виявляється в його правовому регулюванні та джерелах фінансування.

Частиною 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-УІП (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) (далі - Закон № 1402-УІІІ) встановлено, що до стажу роботи на посаді судці також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судці.

Системний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус судців» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402- VIII, судцям додатково до стажу роботи на посаді судці, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії судців Касаційного адміністративного суду та зазначила, що ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судці на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судці їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судці станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення позивача на посаду судці, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи за юридичною спеціальністю.

Отже, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню: час роботи на посаді судді із дня призначення на посаду судді указом Президента України (11.11.2002 року) по дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення (17.10.2023 року) - 20 років 11 місяців 6 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки (стаж роботи в галузі права - робота на посаді заступника начальника - начальник відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції міста Донецька (з 10.11.1999 року по 10.11.2002 року).

Загальний стаж роботи судді, який дає позивачу право на відставку, станом на дату ухвалення рішення Вищою радою правосуддя становить 23 роки 11 місяців 6 днів.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість судців гарантується Конституцією і законами України.

У ст. 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судці є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосудця в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

За положеннями ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Тобто , розмір мого щомісячного довічного грошового утримання мав би становити 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, проте відповідач протиправно його визначив на рівні 50%.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у не зарахуванні до стажу ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 роботи на посаді судді додатково трьох років у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді вперше та у нездійсненні збільшення її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50 % до 56 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 на посаді судді додатково три роки роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше та збільшити відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на 6%, а саме з 50% до 56%.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 56% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду № 04.2/147/23-с від 20.10.2023 року), з урахуванням раніше сплачених сум, починаючи з 23.10.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник