Справа № 640/18971/22
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 14 серпня 2020 року, яким скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві від 26 жовтня 2017 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно визнано недійсним паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , виданий 24.11.2017, орган, що видав 8031 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення є протиправним та необґрунтованим, оскільки Позивачем були надані всі документи для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

21 лютого 2023 року на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи № 640/18971/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року прийнято адміністративну справу № 640/18971/22 до провадження та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 червня 2017 року ОСОБА_1 , громадянин Російської Федерації, звернувся до Подільського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

За результатами розгляду даної Заяви, 26 жовтня 2017 року Головним управлінням Державної міграційної служби в м. Києві прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням Позивачу відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».

24 листопада 2017 року ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , дійсний до 24.11.2027, орган що видав: 8031.

08 грудня 2017 року Позивачем також отримано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , дійсний до 08.12.2027, орган що видав: 8029.

Підставою для набуття Позивачем громадянства України відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» було його постійне проживання на території України до 24.08.1991.

Так, Позивачем до Заяви для набуття громадянства України було надано довідку від 06 квітня 2017 року № 05-27/148 видану Вищим навчальним закладом Укоопспілки «Полтавський Університет економіки і торгівлі» про те, що він дійсно у період з 11.03.1983 по 25.06.1988 проживав і був прописаний в студентському гуртожитку інституту за адресою: вул. Коваля, 3а, м. Полтава, та Форму А.

14 січня 2019 року Подільським РВ ЦМУ ДМС відповідно до пункту 88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 підготовлено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

На підставі вищевказаного подання 14.08.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняло рішення, яким скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві від 26 жовтня 2017 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням Позивачу у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей.

Вважаючи таке рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Позивач не мав права для набуття громадянства України станом на день прийняття рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (26.10.2017). Вказане рішення було прийнято протиправно, без достатніх на те підстав. Матеріали ж справи не містять будь-яких доказів, що Позивач у силу статті Закону України «Про громадянство України» має таке право як особа яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на територіях, які вважалися українськими в різні часи.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення та вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі - Закон № 2235-III).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2235-III громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 6 Закону № 2235-III громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 ст. 8 Закону № 2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно зі ст. 17 Закону № 2235-III громадянство України припиняється: внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2235-III рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі - Порядок № 215).

Згідно з п. 44 Порядку № 215 у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 88 Порядку № 215 передбачено, що для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

- подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

- документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Відповідно до п. 96 Порядку № 215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом «б» пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Пунктом 97 Порядку № 215 визначено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, що унеможливлюють набуття громадянства України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивачем до Заяви для набуття громадянства України було надано довідку від 06 квітня 2017 року № 05-27/148 (а.с. 28) видану Вищим навчальним закладом Укоопспілки «Полтавський Університет економіки і торгівлі» про те, що він дійсно у період з 11.03.1983 по 25.06.1988 проживав і був прописаний в студентському гуртожитку інституту за адресою: вул. Коваля, 3а, м. Полтава, та Форму А.

Також, згідно Форми А до довідки № 05-27/148, виданої 06.04.2017 Вищим навчальним закладом укоопспілки «Полтавський Університет економіки і торгівлі» (а.с. 29) у періоди часу: 11.03.1983 по 22.04.1983 та з 12.10.1985 по 25.06.1988 Позивач був зареєстрований у студентському гуртожитку як студент вищезазначеного навчального закладу.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову вказав, що Позивач не мав підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про громадянство України» для набуття громадянства України, оскільки з наданих документів не вбачається, що він постійно проживав на територіях, які вважалися українськими в різні часи до 24 серпня 1991 року.

Як на підставу зазначеного суд першої інстанції послався на норму статті 22 Положення про паспортну систему в СРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 28 серпня 1974 року № 677 (зі змінами, внесеними постановою Ради Міністрів СРСР № 98 від 28 січня 1983 року) (далі - Положення № 677), якою передбачено, що громадяни, які прибули на тимчасове проживання з однієї місцевості в іншу на термін понад півтора місяця прописуються тимчасово, а прибулі на термін до півтора місяця реєструються в установленому порядку.

Згідно з п. 6 Положення 677 громадяни підлягають в установленому порядку прописці за місцем проживання, а також прописці або реєстрації за місцем тимчасового проживання та виписці при виїзді з місця проживання.

Колегія суддів звертає увагу, що ані станом на 24 серпня 1991 року, ані на час звернення Позивача до ГУ ДМС України в м. Києві із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (30 червня 2017 року), законодавство колишньої Української PCP та Держави України не містило визначення поняття постійне проживання.

Так, в Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» містяться визначення, зокрема: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Крім того, у статті 1 Закону України «Про громадянство України» визначено термін: безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що під час подачі Заяви про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням Позивач надав правдиві відомості щодо постійного свого проживання, а Відповідач не надав доказів які б свідчили про подання Позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів чи приховування останнім будь-якого суттєвого факту, за наявності якого він не міг набути громадянство України.

Крім того, на момент звернення ОСОБА_1 із Заявою про набуття громадянства України за територіальним погодженням, жодних недоліків у поданих документах та недостовірних відомостей в них уповноваженим органом встановлено не було.

Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2023 року у справі № 420/5345/21 наголосив, що обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі не є підставою для обмеження у правах та свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.2099 № 7-рп/2009 висловив правову позицію, відповідно до якої, рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент прийняття рішення про набуття Позивачем громадянства України дійсність, чинність та законність відповідних документів, визначених Законом України «Про громадянство України», які подавалися ОСОБА_1 , працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві перевірялись. Посадові особи Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві підстав для відмови в набутті Позивачем громадянства України, зокрема, недійсності чи нечинності наданих документів не виявили, також не виявлено надання Позивачем неправдивих відомостей або фальшивих документів, не виявлено суттєвого факту, за наявності якого ОСОБА_1 не може набути громадянство України. У зв`язку з наведеним 26.10.2017 Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві прийнято рішення про набуття ОСОБА_1 (Позивачем) громадянства України.

Отже, оскільки доказів набуття Позивачем громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів суб`єктом владних повноважень не надано, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області скасувало рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про оформлення набуття громадянства України за відсутності правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06 травня 2020 року у справі № 808/3470/17, від 21 серпня 2020 року у справі № 520/2915/19, від 14 вересня 2023 року у справі № 420/5345/21.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги належно не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаних правових позицій Верховного Суду, які правомірно враховано на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Позивач має дітей та онука, а саме:

- дитину ОСОБА_2 , якого документовано паспортом громадянина України № НОМЕР_3 , виданим 12.10.2020 органом, що видав 8029.

- дитину ОСОБА_3 , яку документовано паспортом громадянина України № НОМЕР_4 , виданим 09.08.2021 органом, що видав 8029.

- онука (дитину ОСОБА_2 ) ОСОБА_4 , якого документовано Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Оболонським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 06 вересня 2019 року.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оспорюване рішення Відповідача не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки для Позивача та членів його сім`ї скасування рішення про оформлення набуття громадянства має наслідком повну зміну способу життя родини.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності своїх доводів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, тому наявні підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 14 серпня 2020 року, яким скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві від 26 жовтня 2017 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк