Справа № 500/340/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/340/24 пров. № А/857/5688/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Чепенюк О.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 16 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В

19 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила: визнати протиправними дії щодо відмови в обчисленні її пенсії з урахуванням архівної довідки про заробітну плату № П-86/04-15 від 29.09.2023, виданої Державним архівом Тернопільської області, за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна»; зобов`язати провести їй перерахунок та виплату пенсії з урахуванням архівної довідки № П-86/04-15 від 29.09.2023, виданої Державним архівом Тернопільської області, за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», з дня призначення пенсії, та з врахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в серпні 2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV). В подальшому 19.10.2023 подала додаткові документи для врахування при обчисленні пенсії, а саме архівну довідку № П-86/04-15 від 29.09.2023, видану Державним архівом Тернопільської області, за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» (далі Архівна довідка). Вказує, що 08.01.2023 отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.12.2023 з повідомленням про відмову у нарахуванні пенсії з врахуванням Архівної довідки, оскільки вона не підтверджена первинними документам, а інших довідок внаслідок проведеної перевірки Державного архіву Тернопільської області (ТДА комерційного агропромислового банку «Україна») не надано. Зазначає, що відомості про роботу з 01.01.1981 по 31.05.2001 на різних посадах в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» підтверджено записами трудової книжки; із заробітної плати утримувався збір на перерахування внесків в пенсійний фонд, що підтверджується копіями особових рахунків за період роботи у Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» з 1992 року по 1996 рік. Вважає, що відповідач безпідставно не врахував Архівну довідку, а неможливість проведення перевірки достовірності її відомостей, підтверджених особовими рахунками та на які нараховувалися та сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, не може бути підставою для обмеження прав пенсіонера. Зауважує, що несплата в повній мірі страхових внесків за спірний період або не відображення сум відрахувань страхових внесків не може братись до уваги, оскільки саме страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а тому позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язку із своєчасності сплати страхових внесків до органу пенсійного фонду підприємством, де він працював.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням архівної довідки про заробітну плату №П-86/04-15 від 29.09.2023, виданої Державним архівом Тернопільської області, за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести з 01.11.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням архівної довідки №П-86/04-15 від 29.09.2023, виданої Державним архівом Тернопільської області, за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підтвердження отримання заробітної плати за період 1992-1996 років позивач надала Архівну довідку від 29.09.2023, яка містить інформацію про розмір її заробітної плати для обчислення пенсії. Оскільки у спірний період позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, роботодавець зобов`язаний був нараховувати та сплачувати страхові внески. На переконання суду першої інстанції, несплата в повній мірі страхових внесків за спірний період або невідображення сум відрахувань страхових внесків не може братись до уваги оскільки, саме страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а тому позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язку із своєчасності сплати страхових внесків до органу пенсійного фонду підприємством, де він працював. Зі змісту представленої позивачем архівної довідки про заробітну плату № П-86/04-15 від 29.09.2023 слідує, що така видана Державним архівом Тернопільської області на підставі особового рахунку по працівнику ОСОБА_1 за 1992-1996 роки, що міститься у документах архівного фонду Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», тобто вказані у довідці суми відповідають первинним документам - особовим рахункам, які знаходяться на зберіганні в архіві. Такий особовий рахунок по ОСОБА_1 за 1992-1996 роки долучений позивачем до позовної заяви. Відповідні відомості про нараховану заробітну плату перевірені уповноваженими працівниками відповідача, а відтак зазначені у ній відомості є достовірними. Отже, наданою позивачем архівною довідкою № П-86/04-15 від 29.09.2023, виданою Державним архівом Тернопільської області на підставі особових рахунків працівників за 1992-1996 роки, належним чином підтверджено заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 1992 року по 1996 рік. Зазначений документ містить відомості, що є необхідними для перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком, тому відповідачем протиправно не враховано зазначену довідку при розгляді заяви позивача про перерахунок призначеної пенсії. Матеріалами справи підтверджено, що позивачу пенсію призначено з 05.08.2023, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. Архівну довідку позивач не подавала одночасно із заявою про призначення пенсії, а звернулась до відповідача після призначення пенсії з заявою від 19.10.2023 про перерахунок пенсії за віком з урахуванням Архівної довідки про заробітну плату за 1992-1996 роки. Із заявою про перерахунок пенсії позивач звернулась 19.10.2023, тому перерахунок пенсії має бути проведений з 01.11.2023 (з першого числа наступного місяця), а не з дати призначення пенсії, як просить позивач у позовній заяві.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що ним здійснено перевірку первинних документів по нарахуванню заробітної плати для виявлення достовірності подання позивачем довідки про заробіток для обчислення пенсії. За результатами вказаної перевірки складено акт № 1900-1102-1/5922 від 04.12.2023, згідно якого при проведенні перевірки первинних документів встановлено, що утримання внесків на соціальне страхування в особових рахунках не зазначено, дані за 1994 рік свідчать про невідповідність нарахованої заробітної плати утриманим внескам за серпень-листопад 1994 року, дані за 1996 рік свідчать про невідповідність нарахованої заробітної плати утриманим внескам за березень-квітень, серпень-вересень 1996 року. Вказує, що оскільки Архівна довідка з відомостями про заробітну плату не підтверджена первинними документами, а інших довідок внаслідок проведеної перевірки Архівним відділом Тернопільської районної державної адміністрації не надано, тому відсутні підстави для врахування при обчисленні пенсії заробітку згідно вищевказаної довідки.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує, що обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача. Зауважує, що особа не може відповідати за несвоєчасну виплату заробітної плати та несплату страхових внесків, а наявність заборгованості по заробітній платі та несплата страхувальником страхових внесків у спірний період не може бути підставою для неврахування заробітку під час обчислення пенсії.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, з 05.08.2023 їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV на підставі її заяви від 01.09.2023 (а.с.49, 53).

19.10.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої додала Архівну довідку про заробітну плату № П-86/04-15 від 29.09.2023, видану Державним архівом Тернопільської області, за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» (а.с.16-19, 55-56).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.12.2023 за №1900-0305-8/53640 позивачу повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за 1992-1996 роки, оскільки за результатами проведеної перевірки достовірності видачі довідки про заробіток для обчислення пенсії згідно первинних документів виявлено розбіжності по заробітній платі, про що складений акт № 1900-1102-1/5922 від 04.12.2023. Вказано, що оскільки Архівна довідка не підтверджена первинними документами, а іншої довідки внаслідок проведеної перевірки не надано, тому перерахувати пенсію немає підстав (а.с.20-21).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в обчисленні пенсії за віком позивачу з урахуванням архівної довідки про заробітну плату № П-86/04-15 від 29.09.2023, виданої Державним архівом Тернопільської області, за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», а також зобов`язання відповідача провести з 01.11.2023 перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням архівної довідки № П-86/04-15 від 29.09.2023, виданої Державним архівом Тернопільської області, за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії визначений статтею 40 Закону № 1058-IV.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії (пункт 2.10 Порядку № 22-1).

Таким чином, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17, від 24.04.2018 у справі № 686/6278/17, від 12.06.2019 у справі № 752/21038/16-а.

Із матеріалів справи слідує, що на підтвердження отримання заробітної плати за період 1992-1996 років позивач надала Архівну довідку від 29.09.2023, яка містить інформацію про розмір її заробітної плати для обчислення пенсії. Оскільки у спірний період позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, роботодавець зобов`язаний був нараховувати та сплачувати страхові внески.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З огляду на зазначене, у спірному випадку саме органи Пенсійного фонду України мають право перевіряти обґрунтованість видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у таких довідках.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області проведено перевірку достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії, про що складено акт № 1900-1102-1/5922 від 04.12.2023 (а.с.57-64).

Як слідує зі змісту вказаного акта, за результатами проведеної перевірки Архівної довідки, за 1992-1993 роки утримання внесків на соціальне страхування в особових рахунках не зазначено. Дані за 1994 рік свідчать про невідповідність нарахованої заробітної плати утриманим внескам за серпень-листопад 1994 року. За 1995 рік суми нарахованої заробітної плати відповідають даним утриманих страхових внесків за 1995 рік. Дані за 1996 рік свідчать про невідповідність нарахованої заробітної плати утриманим внескам за березень-квітень, серпень-вересень 1996 року.

Саме на ці розбіжності (врахування у довідці про заробітну плату сум доходу, з яких не були утримані страхові внески) покликався відповідач у своєму листі від 15.12.2023, адресованому ОСОБА_1 , як на відсутність підстав для врахування довідки про заробітну плату за період за 1992-1996 роки для перерахунку пенсії.

Водночас, як слідує з акта № 1900-1102-1/5922 від 04.12.2023, при перевірці використано особові рахунки по заробітній платі архівного відділу Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», і фактично суми нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 , зазначені в Архівній довідці від 29.09.2023, відповідають даним особових рахунків по заробітній платі за період з 1992 року по 1996 рік, розбіжності стосуються утриманих внесків, тобто суми вказані у довідці відповідають первинним документам, проте з частини нарахованої заробітної плати не сплачені страхові внески.

У цій справі позивач, не оспорюючи результати перевірки, оскаржує неврахування для перерахунку пенсії відомостей, вказаних в архівній довідці, виходячи з розмірів нарахованої заробітної плати, незалежно від сплати страхових внесків підприємством, позаяк відповідальність за їх несплату несе роботодавець, а не працівник.

Колегія суддів зазначає, що несплата в повній мірі страхових внесків за спірний період або невідображення сум відрахувань страхових внесків не може братись до уваги, оскільки, саме страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а тому позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язку із своєчасності сплати страхових внесків до органу пенсійного фонду підприємством, де він працював.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.05.2020 у справі № 607/1967/17, згідно якої особа не може відповідати за несвоєчасну виплату заробітної плати та несплату страхових внесків, а наявність заборгованості по заробітній платі та несплата страхувальником страхових внесків у спірний період не може бути підставою для неврахування заробітку під час обчислення пенсії.

Зі змісту поданої позивачем архівної довідки про заробітну плату № П-86/04-15 від 29.09.2023 слідує, що така видана Державним архівом Тернопільської області на підставі особового рахунку по працівнику ОСОБА_1 за 1992-1996 роки, що міститься у документах архівного фонду Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», тобто вказані у довідці суми відповідають первинним документам - особовим рахункам, які знаходяться на зберіганні в архіві. Такий особовий рахунок по ОСОБА_1 за 1992-1996 роки долучений позивачем до позовної заяви. Відповідні відомості про нараховану заробітну плату перевірені уповноваженими працівниками відповідача, а відтак зазначені у ній відомості є достовірними.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Отже, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що наданою позивачем архівною довідкою № П-86/04-15 від 29.09.2023, виданою Державним архівом Тернопільської області на підставі особових рахунків працівників за 1992-1996 роки, належним чином підтверджено заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 1992 року по 1996 рік. Зазначений документ містить відомості, що є необхідними для перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком, тому відповідачем протиправно не враховано зазначену довідку при розгляді заяви позивача про перерахунок призначеної пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу призначено пенсію за віком з 05.08.2023, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. Архівну довідку позивач не подавала одночасно з заявою про призначення пенсії, а звернулась до відповідача після призначення пенсії з заявою від 19.10.2023 про перерахунок пенсії за віком з урахуванням Архівної довідки про заробітну плату за 1992-1996 роки.

Строки перерахунку призначених пенсій, визначені у частині четвертій статті 45 Закону № 1058-IV, яка передбачає, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки із заявою про перерахунок пенсії позивач звернулась 19.10.2023, тому перерахунок пенсії має бути проведений з 01.11.2023 (з першого числа наступного місяця).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням Архівної довідки та зобов`язання відповідача провести з 01.11.2023 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком з урахуванням усіх сум заробітку, що зазначені в Архівній довідці.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 500/340/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 18 червня 2024 року.