Справа № 496/3454/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 496/3454/23
Перша інстанція: суддя Літвінова І.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 березня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до УПП в Одеській області ДПП, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6939637 від 5.05.2023р..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що постановою серії САС №6939637 від 5.05.2023р. його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що позивачем було перевищено встановлене обмеження швидкості руху на 68км/год.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням чинних норм законодавства України, а також такою, що підлягає скасуванню та стверджує, що на даний час строк накладення адміністративного стягнення на позивача вже сплинув.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 березня 2024р. адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову серії ЕАС №6939637 від 5.05.2023р. про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену інспектором УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Дачевим В.Б. 2 бат. 3 рота, на підставі ч1 ст.38 КУпАП.

Провадження у адміністративній справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.1 ст.38 КУпАП, тобто за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням УПП в Одеській області ДПП подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При цьому, суд першої інстанції вважав, що позивач по справі неправомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки відповідачем не доведено правомірності свого рішення, а тому, відповідно до вимог п.1 ст.247, ст.293 КУпАП, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 5.05.2023р. інспектором УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Дачевим В.Б. було прийнято постанову Серії САС №6939637 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Підставою для прийняття вказаної постанови стало те, що 5.05.2023р. об 11:18:20год., ОСОБА_1 керуючи т/з Hyundai Accent, держаний номер НОМЕР_1 , в Одеській області, Біляївський район, с.Алтестове, траса М05, рухався зі швидкістю 118км/год., в зоні дії дорожнього знаку 3.29, чим порушив вимоги п.12.9.-б ПДР, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001р. за №1306, а саме: перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху, передбаченої знаками 3.29, 3.31, 30.3. Інспектор УПП, в постанові зазначив, що порушником було перевищено встановлене обмеження швидкості руху на 68км/год. Відповідно до зазначеної в постанові інформації, швидкість руху вимірювалась приладом ТruСАМ 008449 ПВР:471822,473726,47145.

Позивач, не погоджуючись із вищевказаною постановою УПП та вважаючи її протиправною, звернувся в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної постанови УПП, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями ст.245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

За приписами ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 118км/год., в зоні дії дорожнього знаку 3.29, чим порушив вимоги п.12.9.-б ПДР, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001р. за №1306, а саме: перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху, передбаченої знаками 3.29, 3.31, 30.3., відповідальність за що, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, як вбачається із позову, позивач не заперечує факт руху його транспортного засобу більше 100км/год. по трасі М05 в Одеській області, Біляївського району, с.Алтестове.

Щодо посилань позивача та висновків суду першої інстанції про те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються, не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів правомірності свого рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

У матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений приладом TruCAM ІІ LTІ 20/20 серійний номер:ТС008449 на якому зафіксовано, що ТЗ Hyundai Accent, держаний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 118км/год.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26522 від 10.11.2022р., яке чинне до 10.11.2023р., лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС008449 є придатним до застосування.

Можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, зокрема №ТС008449, виробництва Laser Technology Inc, США також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020р. №04/05/02-3560. Термін дії експертного висновку до 24.12.2023р.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год..

Колегія суддів зауважує, що використання приладу в ручному режимі відповідає вимогам інструкції про його експлуатацію, копія якої міститься в матеріалах справи.

Положеннями ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При цьому, за вимогами ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є, з поміж іншого, також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, покази приладу TruCAM LTI 20/20 №ТС008449 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Інспектор патрульної поліції відповідно до ст.252 КУпАП оцінив докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що судом першої інстанції було позбавлено реальної змоги реалізувати свої права відповідача, як сторони по справі, оскільки а ні на адресу УПП в Одеській області ДПП, а ні на адресу ДПП не надходило жодних матеріалів відповідно до ст.174 КАС України по даній справі №496/3454/23. Вказане підтверджується матеріалами справи. На підставі чого, відповідачі не могли скористатись своїм правом та надати відповідні пояснення та докази.

Що стосується посилань позивача на те, що на вказаній ділянці дороги відсутні дорожні знаки, які інформують водіїв про здійснення фот-відеофіксації порушень ПДР та дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху», то судова колегія вважає такі посилання безпідставними, виходячи з наступного.

В матеріалах справи міститься відповідь Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області від 4.09.2023р. за вих. №01-3780/12, де зазначено, що дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» з табличкою 7.2.1 «Зона дії - 21 км» встановлені на початку серпня 2021р. дорожньою підрядною організацією ТОВ «Автомагістраль-Південь» на дорозі М-05 Київ-Одеса, км 442+000 праворуч (у напрямку м.Одеса) та км 463+500 ліворуч (у напрямку м.Києва). Дані дорожні знаки облаштовувалися згідно листа УПП в Одеській області від 28.07.2020р. №14101/41/13/07/02-2020.

Також, на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км 449+415 біля с.Алтестове знаходиться аварійно небезпечний пішохідний перехід в одному рівні, біля якого раніше відбувалася значна кількість дорожньо-транспортних пригод. З метою виконання окремого доручення Державного агентства автомобільних доріг України від 26.09.2017р. №317-ОД щодо застосування ступінчастого обмеження швидкісного режиму до 50км/год. у зонах наземних пішохідних переходів, де водіями часто порушуються правила дорожнього руху, в тому числі недотримання швидкісного режиму в місцях їх розміщення, на зазначеній ділянці автодороги М-05 Київ-Одеса км 449+415 згідно типової схеми організації дорожнього руху з обох сторін (ліворуч, праворуч) облаштоване ступінчасте обмеження швидкості та встановленні дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 90,70,50км/год. Дані дорожні знаки були облаштовані у листопаді місяці 2017р. згідно розпорядження Служби від 5.10.2017р. №02-3959/12 підрядною дорожньою організацією ДП «Одеський облавтодор», яка на той момент згідно договору відповідала за експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса.

Крім того, у зазначеній відповіді зазначено, що згідно відповіді Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області від 4.09.2023р. за вих. №01-3780/12, дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» з табличкою 7.2.1 «Зона дії», та 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» є постійними та відповідають вимогам ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Відповідно до п.5.70 ПДР України, дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом із тим, жодними нормами КУпАП та Закону №580-VIII не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Що стосується висновків суду першої про те, що оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що позивач по справі неправомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки перевищення швидкості руху на 68км/год сама по собі свідчить і про перевищення швидкості руху більш як на двадцять кілометрів на годину, не свідчить про наявність в діях винної особи складу правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, так як законодавцем встановлено за такі дії саме відповідальність за ч.4 ст.122 КУпАП, то судова колегія вважає такі висновки суду хибними, виходячи з наступного.

Так, приписами ст.222 КУпАП визначено, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього (в тому числі й щодо порушення частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 КУпАП).

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи, що інспектор роти №3 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Дачев В.Б. є працівником органу Національної поліції, має спеціальне звання (старший лейтенант поліції), а відтак, відповідно до покладених на нього повноважень має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліцейський керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приписами п.10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС за №1395 від 7.11.2015р., визначено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (надалі - Інструкція №1395).

При цьому, відповідно до п.12 Розділу ІІІ Інструкції №1395, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, судова колегія зазначає, що поліцейський наділений відповідними правами, обов`язками та може вибрати більш м`яке покарання (санкцію) для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності або взагалі звільнити від такої відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови виходив з того, що перевищення швидкості руху на 68км/год сама по собі свідчить і про перевищення швидкості руху більш як на двадцять кілометрів на годину, не свідчить про наявність в діях винної особи складу правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, так як законодавцем встановлено за такі дії саме відповідальність за ч.4 ст.122 КУпАП.

Проте, з такими висновками не погоджується судова колегія, оскільки відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340грн.).

При цьому, згідно з ч.4 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 700грн.).

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому, за правилами з п.1 ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства в контексті даних правовідносин, судова колегія вважає, що інспектор роти №3 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Дачев В.Б. приймаючи оскаржувану постанову був наділений можливістю застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, менш суворої відповідальності (санкції) за своїми внутрішніми переконаннями, при цьому, інспектор Дачев В.Б. повно і об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає правомірними дії інспектор роти №3 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Дачев В.Б. при виборі санкції для позивача у даному випадку, а тому висновки суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що позивач по справі неправомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є хибними.

Також, судова колегія бере до уваги те, що позивач не заперечує факт руху його транспортного засобу на спірній ділянці дороги зі швидкістю більш аніж 100км/год.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , адже відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб встановлений законом.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку про відсутні підстави для задоволення позову.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 14 березня 2024р. - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

О.А. Шевчук