Справа № 160/24396/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2024 року м.Дніпросправа № 160/24396/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі №160/24396/23 (суддя Неклеса О.М., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнені позовні вимоги (а.с.52-59), просив:

- визнати протиправною бездіяльність Національній поліції України (далі відповідач) щодо невиплати грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 року по день ухвалення рішення суду;

- зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови заборгованість щодо невиплаченого грошового забезпечення з 22.11.2022 року по день ухвалення рішення суду у сумі середнього грошового забезпечення за посадою Радника Голови Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України в 2023 році, з урахуванням доплат поліцейським які передбачені під час запровадження військового стану, враховавши вислугу років відповідно до рішення суду від 06.10.2022 у справі №160/11470/22 та ступінь доктора юридичних наук.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він перебуває на службі в Національній поліції України та є полковником поліції (0035414). Починаючи з 17.07.2020 року позивача неодноразово було незаконно звільнено та переміщено на іншу посаду, що підтверджується рішеннями суду, які набрали законної сили. Так, в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22, суд встановив, що позивач з 18.08.2022 фактично є таким, що поновлений на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України, а тому за період з 18.08.2022 по день ухвалення рішення, Національна поліція Україна повинна була виплачувати позивачу грошове забезпечення за посадою радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України. Водночас, позивач з серпня 2022 року по червень 2023 року не отримував заробітну плату від Національної поліції України. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не виплачена йому заробітна плата з 22.11.2022 по день ухвалення рішення суду у сумі середнього грошового забезпечення за посадою Радника Голови Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України в 2023 році, з урахуванням доплат поліцейським які передбачені під час запровадження військового стану, врахувавши вислугу років, відповідно до рішення суду від 06.10.2022 у справі №160/11470/22, та ступінь доктора юридичних наук.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Так, суд:

-визнав протиправною бездіяльність Національній поліції України щодо невиплати грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 по день ухвалення рішення суду 19.01.2024 року;

-зобов`язав Національну поліцію України нарахувати та виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови заборгованість щодо невиплаченого грошового забезпечення з 22.11.2022 по 19.01.2024 року за посадою Радника Голови Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України в розмірі 919186,56 грн. (дев`ятсот дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят шість грн. 56 копійки), з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В частині присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць 66067,20 грн. (шістдесят шість тисяч шістдесят сім грн. двадцять копійок), суд допустив негайне виконання рішення.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Із рішенням суду не погодилися позивач та відповідач, ними були подані апеляційні скарги.

Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог, що стосуються зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення з урахуванням додаткової винагороди у розмірі 30 000грн., що передбачена постановою КМУ №168.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи в оскарженій ним частині, позивач просить суд скасувати оскаржене рішення в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове про задоволення його позову у повному обсязі.

Позивач стверджує, що не виконував свої службові обов`язки через перешкоди, які були створені відповідачем. Не виконання посадових обов`язків через провину відповідача не може позбавити його належного грошового забезпечення, на яке позивач мав право на ряду з іншими працівниками поліції, які працювали у спірний період на аналогічних посадах. При цьому, в період до 19.07.2022року Постанова КМУ №168 передбачала виплату додаткової винагороди в розмірі 30000грн. щомісяця, а не пропорційно в розрахунку на місяць, крім того, не ставила можливість виплати такої додаткової винагороди в залежність від установлених керівниками порядку та умов такої виплати.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд безпідставно відхилив доводи відповідача, що у спірному випадку позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки заявлені ним вимоги стосуються наслідків несвоєчасного виконання відповідачем рішень судів про поновлення позивача на посаді та на службі. В такому випадку за затримку виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі до роботодавця слід застосувати приписи ст. 236 КЗпП України. Підстав для нарахування заробітної плати як винагороди за не виконану позивачем роботу об`єктивно не існує. Після поновлення позивача на посаді Радника Голови з 18.08.2022 на підставі наказу Національної поліції України від 25.01.2023 №89 о/с, позивач до Національної поліції України для проходження служби не прибув, хоча був обізнаний про своє поновлення, а тому відсутні підстави для встановлення йому додаткових видів грошового забезпечення і додаткових доплат, відсутні підстави для нарахування грошового забезпечення.

Суд перевищив надані йому повноваження та фактично на власний розсуд встановив позивачу в якості оплати праці, якої не було, заробітну плату, додаткові види грошового забезпечення такі як премія в розмірі 112%, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 100% та доплату за вчене звання, які не були встановлені позивачу на день звільнення його з посади.

Також судом неправильно здійснені розрахунки виплат, що присуджені на користь позивача.

Відповідач стверджує, що наказом від 15.01.2024 року №65 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням на підставі його рапорту від 12.01.2024 року, з установленням йому премії для проведення розрахунку при звільненні у розмірі 130%, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та компенсації за не використані ним відпустки. Позивачу було нараховано грошове забезпечення за період з 18.08.2022 по 15.01.2024 , тобто за час вимушеного прогулу, що виник у зв`язку із затримкою виконання судового рішення у справі №160/14391/22, у розмірі 252703,30грн., виходячи з усіх видів грошового забезпечення, які були йому встановлені на день звільнення з посади радника Голови. Докази цьому до суду першої інстанції відповідач надати не встиг, оскільки рішення судом було прийнято на другий день після проведення такого розрахунку з позивачем, тому просить суд апеляційної інстанції врахувати такі докази та ухвалити рішення про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Сторони скористались своїм правом та подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги один одного.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, приходить до висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебував на службі в Національній поліції України та є полковником поліції (0035414).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 160/14391/22, що набрало законної сили 17.04.2023 року:

-визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 17.08.2022 року №1103 о/с По особовому складу, яким полковника поліції ОСОБА_1 призначено заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у порядку переведення, встановивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 посадовий оклад у розмірі 3250,00грн, звільнивши з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови;

-поновлено ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 160/14391/22 Національною поліцією України видано наказ від 25.01.2023 № 89 о/с, яким позивача поновлено на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022.

Також з матеріалів справи встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.11.2022 № 530 о/с полковника поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції.

Не погодившись з цим наказом, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Полтавській області, Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Судом було визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.11.2022 № 530 о/с, яким полковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі №160/20015/22 залишено без змін.

У даній справі позивач просить зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити грошове забезпечення, яке він повинен був отримати після поновлення його на роботі відповідно до рішень суду, проте не отримав з вини відповідача.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що має місце протиправна бездіяльність з боку відповідача, що полягає у невиплаті грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 по день ухвалення рішення суду 19.01.2024 року. При цьому, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд зобов`язав Національну поліцію нарахувати та виплатити позивачу заборгованість грошового забезпечення за період з 22.11.2022 по 19.01.2024 року за посадою Радника Голови Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України в розмірі 919186,56 грн., з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. Суд самостійно здійснив обрахунок заборгованості з розрахунку таких складових грошового забезпечення: посадовий оклад - 7600грн., оклад за спеціальне звання - 2400грн., надбавка за вислугу років (45%) - 4500грн, крім того врахував право позивача на: доплату за вчене звання 10% - 760грн., надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції (100%) - 14500грн (7600+2400+4500) та премії у розмірі 112% - 36307,20грн..

Колегія суддів лише частково погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України Про Національну поліцію визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з ч.1-2 ст.94 Закону України Про Національну поліцію, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 94 Закону України Про Національну поліцію та Постанови КМУ № 988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. (далі - Порядок № 260).

Згідно з п.5 Розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Стосовно права позивача на отримання грошового забезпечення у спірний період, слід зазначити наступне.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 160/14391/22, яке набрало законної сили 17.04.2023, було поновлено ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022.

На виконання вказаного рішення суду Національною поліцією України видано наказ від 25.01.2023 № 89 о/с, яким позивача поновлено на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.11.2022 № 530 о/с полковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, проте вказаний наказ було скасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22.

Таким чином, на час розгляду судом даного спору, ОСОБА_1 є таким, що з серпня 2022 року поновлений на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України.

З наданих суду апеляційної інстанції доказів, встановлено, що ОСОБА_1 з 15 січня 2024 року звільнений зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) (наказ голови Національної поліції України №65о/с від 15.01.2024р).

Отже за період з 18.08.2022 по 15.01.2024року включно відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу грошове забезпечення, з урахуванням всіх складових, відповідно до займаної ним посади.

Оскільки доказів нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу за спірний період з 22.11.2022року (як просить позивач у позові) по 15.01.2024 року відповідач суду не надав, є підстави визнати таку бездіяльність протиправною та задовольнити в цій частині позовні вимоги позивача.

Щодо доводів відповідача, що після поновлення позивача на посаді радника Голови з 18.08.2022 на підставі наказу Національної поліції України від 25.01.2023 року №89 о/с, він до Національної поліції України для проходження служби не прибув, хоча був обізнаний про своє поновлення, а тому відсутні підстави для встановлення йому додаткових видів грошового забезпечення і додаткових доплат та для нарахування грошового забезпечення, слід зазначити наступне.

Так, позивачем до матеріалів справи було долучено заяву від 14.09.2023, в якій останній просив повідомити його про наказ щодо поновлення на службі в поліції.

Позивачем надано суду рапорт від 27.09.2023, який був складений через недопуск його до роботи в Національній поліції України. У вказаному рапорті позивач також просив повідомити про результати розгляду рапорту та письмово проінформувати, коли він зможе приступити до виконання службових обов`язків.

В заяві від 14.09.2023 позивач просив відповідача виплати грошове забезпечення з 18.08.2023 та повідомити, коли йому приступити до виконання своїх службових обов`язків, повідомив про існування перешкод щодо допуску його до робочого місця.

Тобто, після прийняття відповідачем наказу від 25.01.2023 № 89 о/с, яким позивача поновлено на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022, ОСОБА_1 вживав заходи для продовження проходження служби в поліції. При цьому, матеріали справи не містять доказів, що позивач дійсно був ознайомлений з наказом про поновлення його на посаді, як і доказів, що відповідач повідомляв про необхідність приступити до виконання обов`язків радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України.

В той же час відповідач, стверджуючи, що позивач був обізнаний про своє поновлення на посаді та не з`являвся на роботу для виконання свої посадових обов`язків, доказів оформлення належним чином фактів прогулу відносно позивача та вжиття заходів дисциплінарного впливу за це, суду не надав.

Щодо доводів відповідача, що в спірному випадку підлягають застосуванню саме положення ст. 236 КЗпП України. На думку відповідача, вимоги позивача пов`язані із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, а тому позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права, вимагаючи нарахування та виплату йому грошового забезпечення у спірний період, а не середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, як це передбачено нормами КЗПП України.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22 суд відмовив у задоволенні вимоги позивача про стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, зазначивши, що з 18.08.2022 позивач фактично є таким, що поновлений на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України, а тому за період з 18.08.2022 по день ухвалення рішення, Національна поліція Україна повинна була виплачувати позивачу грошове забезпечення за посадою радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України. Водночас, не виплата такої заробітної плати не є предметом розгляду у цій справі, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися. При цьому, така вимога не пов`язана із самим предметом спору, позаяк останній стосується стягнення середнього заробітку саме за час вимушеного прогулу, а не стягнення невиплаченої заробітної плати з Національної поліції України. Суд роз`яснив позивачу, що з вимогами про стягнення невиплаченої заробітної плати позивач може звернутися до суду з новим позовом.

З наведеного вище слідує, що позивачем у цій справі заявлені позовні вимоги, які не були предметом розгляду у справі №160/20015/22.

Доводи відповідача про можливість вирішення таких вимог в порядку ст.236 КЗпП України є помилковими. Так, відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток в цих правовідносинах за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Виплата грошового забезпечення у період, з якого працівника поновлено за рішенням суду на посаді, та виплата середнього заробітку, в порядку ст. 236 КЗпП України, різні за своїм змістовим значенням виплати.

В спірному випадку, судом під час розгляду справи встановлено протиправну бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачу грошового забезпечення за період з 22.11.2022 по 15.01.2024 року (день його звільнення зі служби в поліції), тому належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання Національну поліцію України нарахувати та виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови заборгованість з грошового забезпечення.

При цьому, суд першої інстанції, приймаючи рішення в частині задоволених вимог, так і в частині відмови в позові, вдався до конкретизації виплат, що належать позивачу та здійснив самостійно розрахунки таких виплат, що на думку колегії суддів є передчасним.

Суд встановив, що до складу грошового забезпечення радника Голови за січень жовтень 2023 року входять наступні складові:

- посадовий оклад;

- оклад за спеціальним званням;

- надбавка за стаж служби в поліції;

- надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень;

- доплата за науковий ступінь;

- надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції;

- премія;

- додаткова винагорода.

Здійснюючи обрахунки виплат, що належать позивачу, зокрема, премій, додаткової винагороди, доплати за науковий ступінь, надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, суд не врахував, що включенню таких до складу грошового забезпечення має передувати прийняття відповідного наказу командиром (начальником).

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських, Міністерством внутрішніх справ затверджено Порядок № 260.

Пунктом 1 розділу 1 Порядку №260 передбачено, що ці Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно п.3 розділу 1 Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до п. 6 розділу 1 Порядку №260, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку №260, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції поліцейським виплачується в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.

Розмір надбавки встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проєктів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання (за винятком Голови, його заступників, керівників органу поліції та їх заступників, керівників структурних підрозділів, що безпосередньо підпорядковуються керівникові органу) заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським та оголошується наказом по особовому складу.

Виплата надбавки проводиться на підставі наказу про її встановлення з дня, зазначеного в наказі, у разі відсутності дати - з дня підписання наказу.

Поліцейським, які отримують підвищені посадові оклади, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів.

У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів службової діяльності розмір установленої раніше надбавки за мотивованим поданням керівництва органу поліції може бути зменшено або надбавку взагалі скасовано, про що оголошується наказом.

Згідно п.7 розділу ІІ Порядку №260, установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським, погоджених з режимно-секретним органом, за умови надання допуску таким поліцейським та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Порядку №260, поліцейським виплачується доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню:

1) за науковий ступінь кандидата наук (освітній і водночас перший науковий ступінь доктора філософії) - у розмірі 5 відсотків посадового окладу;

2) за науковий ступінь доктора наук (другий науковий ступінь) - у розмірі 10 відсотків посадового окладу.

За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем.

Доплата за науковий ступінь поліцейським виплачується на підставі наказу по особовому складу.

Поліцейським, які до дня призначення на посаду мали науковий ступінь, указана доплата виплачується з дня призначення на посаду, профіль діяльності за якою збігається з науковим ступенем.

Поліцейським, які займають посади, що за профілем діяльності збігаються з науковим ступенем, та одержали науковий ступінь у період виконання службових обов`язків за цими посадами, у тому числі вперше, зазначена доплата встановлюється у визначеному законодавством порядку - у разі присудження наукового ступеня кандидата наук (освітній і водночас перший науковий ступінь доктора філософії) чи доктора наук (другий науковий ступінь).

Підготовка наказу та перевірка відповідності отриманого поліцейським наукового ступеня профілю його діяльності здійснюються кадровими органами.

Згідно п. 12 цього ж розділу Порядку №260, керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.

У місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Рішення керівників органів поліції про преміювання оформлюється наказом, який видається до 25 числа кожного місяця, згідно із затвердженим положенням про преміювання та на підставі списків керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції. Рішення керівників органів поліції про преміювання заступників керівника органу поліції, керівників структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів здійснюється на підставі наказу.

Залежно від виконання показників преміювання (у тому числі успішного виконання службових обов`язків, допущення проступків, застосування до поліцейських дисциплінарного стягнення в установленому законодавством порядку), які можуть впливати на розмір премії, до наказу про преміювання за відповідний місяць можуть уноситися відповідні зміни та проводитися перерахунок премії на підставі мотивованого рапорта (звернення) керівника.

Нарахування премії проводиться у відсотках до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

На період дії воєнного стану (який було запроваджено Указом Президента України та строк дії якого в подальшому було продовжено), співробітникам Національної поліції України Постановою КМУ №168 була передбачена виплата додаткової винагороди та збільшеної додаткової винагороди.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, додаткова винагорода є окремим тимчасовим видом грошового забезпечення поліцейських, який виплачується на період дії воєнного стану, за період проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами та які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №775 від 28.11.2022 року затверджено Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2022 року за №1514/38850.

Таким чином, оскільки всі наведені вище надбавки та доплати, преміювання виплачуються індивідуально, на підставі мотивованого подання та згідно наказу про їх встановлення, а матеріали справи таких доказів встановлення відповідних складових грошового забезпечення позивачу не містять, суд передчасно, перебравши на себе дискреційні повноваження відповідача в цій частині, ухвалив рішення про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу 919186,56 грн., при цьому провівши розрахунок премії в розмірі 112%, надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції з розрахунку 100%, доплати за вчене звання 10% та інші розрахунки.

При цьому, колегія суддів звертає також увагу, що відповідні розрахунки грошового забезпечення, яке підлягає виплаті позивачу у спірний період, має здійснити відповідач, з урахуванням наявних в особовій справі позивача матеріалів, наказів та доказів, на підтвердження його права на отримання відповідних складових такого грошового забезпечення. І лише після здійснення розрахунків з позивачем, в разі його незгоди із сумою, належною йому до виплати, він зможе ініціювати судовий спір, при вирішенні якого і буде надаватися оцінка чи має право позивач на включення до складу його грошового забезпечення у спірний період певних доплат та премій.

Такі ж висновки стосуються і позовних вимог позивача щодо зобов`язання Національну поліцію України нарахувати та виплатити йому заборгованість із невиплаченого грошового забезпечення, з урахуванням доплат поліцейським, що передбачені під час запровадження військового стану, врахувавши при цьому вислугу років, відповідно до рішення суду від 06.10.2022 у справі №160/11470/22. В цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, як такі, що заявлені передчасно.

Обрахунок вислуги років відноситься до компетенції відповідача, а суд вправі перевірити правильність такого обрахунку вислуги лише після того, як такі обрахунки будуть проведені.

Щодо наданих відповідачем доказів встановлення позивачу з 12.01.2024 року надбавки за спеціальні умови проходження служби в поліції та доплати за науковий ступінь доктора юридичних наук (наказ №64 від 12.01.2024р та відповідні подання), такі докази мають бути враховані відповідачем при здійсненні обрахунку зоборгованості з виплати грошового забезпечення позивача за спірний період.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що з позивачем наразі вже проведено розрахунок шляхом нарахування та виплати йому 17.01.2024 року грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що виник у зв`язку із затримкою виконання судового рішення у справі №160/14391/22 у розмірі 248912,75грн..

Відносно цих доводів колегія суддів зазначає, що такі виплати проведено вже після ініціювання позивачем спору у даній справі, таких доказів суду першої інстанції відповідачем надано не було, а суд апеляційної інстанції перевіряє правильність висновків суду першої інстанції, який приймав рішення на підставі доказів, що подавалися обома сторонами до його ухвалення.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги сторін підлягають частковому задоволенню, оскаржене рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Національної поліції України задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі № 160/24396/23- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Національній поліції України щодо невиплати грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 по 15.01.2024 року.

Зобов`язати Національну поліцію України () нарахувати та виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 по 15.01.2024 року, з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів, та з урахуванням вже проведених виплат та платежів при його звільненні.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак