Справа № 280/382/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2024 року м. Дніпросправа № 280/382/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.03.2024, (суддя суду першої інстанції Конишева О.В.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Запоріжжі, в адміністративній справі №280/382/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області», третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

10 січня 2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області від 22.11.2023 року щодо відмови виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидата наук 15 % від посадового окладу та доплату за вчене звання доцента 25 % від посадового окладу, а також щодо не включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, індексації грошового забезпечення в сумі 887,09 грн станом на листопад 2019 року;

зобов`язати Державну установу Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізький області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізький області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на листопад 2019 року із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидата наук 15 % від посадового окладу та доплату за вчене звання доцента 25 % від посадового окладу, а також включити до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, індексацію грошового забезпечення в сумі 887,09грн станом на листопад 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у виданій відповідачем довідці у таких її складових як доплата за науковий ступінь, доплата за вчене звання безпідставно було занижено величину в процентному виразі у кожній із зазначених складових. Застосування відповідачем положень підпунктів 5 і 6 пункту 5 постанови № 988 при формуванні довідки, призвело до зменшення доплат у відсотковому відношенні з 15% до 5% за науковий ступінь та з 25% до 5% за вчене звання. Крім того, зазначає, що відповідачем протиправно не включено до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, індексацію грошового забезпечення в сумі 887,09 грн станом на листопад 2019 року.

Запорізькій окружний адміністративний суд рішенням від 15.03.2024 задовольнив адміністративний позов частково. Визнав протиправними дії Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення із зазначенням у ній таких її складових як доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплата за вчене звання доцента - 25%. Зобов`язав Державну установу Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 із зазначенням у ній таких її складових як доплата за науковий ступінь кандидата наук - 15%, доплата за вчене звання доцента - 25%, для проведення ОСОБА_1 з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії. В іншій частині позовних вимог -відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції третя особа звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що Закону України «Про вищу освіту» в частині встановлення доплат стосується лише науково-педагогічних працівників, які працюють в закладах вищої освіти за основним місцем роботи. Позивачці призначена пенсія не як науково-педагогічного працівнику, а як поліцейському. Грошове забезпечення поліцейських врегульоване постановою від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Відтак, на думку відповідача зобов`язання видати довідку із зазначенням доплати за науковий ступінь у розмірі, встановленому ЗУ «Про вищу освіту» є протиправним

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах МВС до 31.08.2011 та була звільнена наказом Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ МВС України від 29.08.2011 № 118о/с з посади начальника кафедри юридичної психології, судової медицини та психіатрії факультету кримінальної міліції, відповідно до п. а ст. 65 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до грошового атестату від 31.08.2011 № 761 на день звільнення позивачу було встановлено надбавки, зокрема, за науковий ступінь у розмірі 15% від посадового окладу та за вчене звання у розмірі 25% від посадового окладу.

З 2011 року позивачу було призначено пенсію відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідачем згідно заяви позивача від 01.07.2021, у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону № 2262-ХІІ та з урахуванням положень Порядку проведення перерахунку пенсій, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок №45) та Постанови КМУ № 988 була виготовлена довідка від 19.07.2021 № 33/28-1483 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на листопад 2019 року, а саме: посадовий оклад - 3100,00 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням - підполковник поліції - 2200,00 грн.; надбавка за стаж служби в поліції (30%) - 1590,00 грн.; набавка за специфічні умови проходження служби в поліції (65,40%) - 4506,06 грн.; доплата за науковий ступінь кандидата наук в розмірі 5% - 155,00 грн; доплата за вчене звання доцента в розмірі 5% - 155,00 грн.; премія (60,96%) - 7136,01 грн. Всього 18842,07 грн.

24.10.2023 позивачка повторно звернулась із заявою до відповідача про виготовлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського із зазначенням таких складових як доплата за науковий ступінь кандидата наук в розмірі 15% та доплата за вчене звання доцента в розмірі 25%, а також із зазначенням такої складової як індексація.

Відповідач листом від 22.11.2023 № 33/28-Д-848 повідомив позивача, що довідка від19.07.2021 № 33/28-1483 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 була оформлена з урахуванням спеціальних нормативно-правових актів, а саме: положень Закону України Про Національну поліцію, Постанови КМУ № 988, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських за прирівняною посадою поліцейського, тому підстави для виготовлення довідки на одну й ту ж саму дату відсутні.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в оформленні та направленні до пенсійного фонду оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання нової довідки про розмір грошового забезпечення із зазначенням доплати за науковий ступінь у розмірі 15% від посадового окладу та за вчене звання у розмірі 25% від посадового окладу, а також суми індексації грошового забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї ж норми визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1556-VII законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України «Про освіту», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

У відповідності до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 1556-VII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 1556-VII державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників. Водночас основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України «Про вищу освіту».

Згідно з частиною другою статті 59 Закону № 1556-VII науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Підпунктом 8 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1556-VII визначено, що після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.

Вказаними нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання незалежно від того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи звичайним закладом вищої освіти.

Обґрунтовуючи правомірність встановлення позивачу доплати за науковий ступінь кандидата наук та надбавки за вчене звання старшого наукового співробітника (доцент) у розмірі 5% і 10%, відповідач посилається на те, що грошове забезпечення позивача як військовослужбовця визначається відповідно до норм постанови № 988.

Відповідно до підпунктів 5 постанови № 988 визначено виплачувати доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, - у розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу.

Згідно з довідкою про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №33/28-1483 від 19.07.2021 розміри доплат за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання старшого наукового співробітника позивачу встановлено відповідно до постанови № 988 - в розмірі 5 % та 10% посадового окладу.

У той же час, як зазначено вище, до спірних правовідносин за участю позивача, як до науково-педагогічного працівника вищого навчального закладу зі специфічними умовами навчання, мають застосовуватися приписи Закону України «Про вищу освіту», якими, зокрема частиною другою статті 59, установлено доплати за науковий ступінь (кандидат наук) - не менше 15 відсотків посадового окладу та за вчене звання (доцент) - не менше 25 відсотків посадового окладу.

Отже, по відношенню до науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання саме Закон України «Про вищу освіту» є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що правила визначення доплати за науковий ступінь, установлені підпунктом 5 постанови № 988, поширюються на всіх поліцейських, які мають такі наукові ступені та вчені звання, у той же час для тих поліцейських, які проходять службу у вищих військових навчальних закладах, така доплата має встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені статтею 59 Закону № 1556-VII.

Понад це, установлення науково-педагогічним працівникам у залежності від виду навчального закладу різних розмірів доплат за науковий ступінь розглядається судом як дискримінаційне ставлення до окремої категорії осіб, які, маючи відповідні наукові ступені та звання та працюючи в закладах освіти зі специфічними умовами навчання, сфера діяльності яких урегульована Законом № 1556-VII, отримують доплати в менших розмірах, ніж працівники освіти, які працюють у вищих навчальних закладах освіти.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму частини другої статті 59 Закону № 1556-VII, а не положення підзаконного акта - постанови № 988.

Отже, при визначенні доплати за науковий ступінь та вчене звання позивачу необхідно застосовувати доплату за науковий ступінь (кандидат наук) у розмірі 15 % посадового окладу та за вчене звання (доцент, старшого дослідника) - 25 % посадового окладу відповідно до частини другої статті 59 Закону № 1556-VII.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Натомість, як видно з оскаржуваного рішення суду при розгляді справи суд послався на приписи постанови №704, якою визначено складові грошового забезпечення військовослужбовців, натомість, грошове забезпечення поліцейських визначене постановою №988.

Таким чином під час розгляду справи судом першої інстанції здійснено посилання на норму матеріального права, яка не підлягала застосуванню, при цьому це не призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, також це не є доводом апеляційної скарги. Враховуючи те, що підставою для скасування рішення суду не може слугувати формальна підстава, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в цій частині не підлягає скасуванню.

Щодо доводів відповідача з приводу того, що позивачем порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки за наслідками розгляду цієї справи встановлено неправомірні дії відповідача щодо визначення доплати за науковий ступінь та вчене звання у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, які впливають на соціальне забезпечення позивача щодо можливості отримання пенсії у більшому розмірі, а тому застосовування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, матиме наслідком неможливість реалізації позивачем права, передбаченого статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення у межах визначених статтею 51 цього Закону строків.

Разом з тим, обмеження права пенсіонера, що отримує пенсію на підставі норм Закону № 2262-ХІІ, на перерахунок належної йому пенсії, який проведено несвоєчасно через ненадання довідки про розмір грошового забезпечення відповідними державним органом, з якого позивач звільнився на пенсію, будь-яким строком є неприпустимим з огляду на приписи статті 51 Закону № 2262-ХІІ.

Отже, до правовідносин щодо оскарження неправомірних дій чи бездіяльності уповноважених на те суб`єктів владних повноважень щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, та членам їх сімей, не підлягає застосовуванню встановлений частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі № 380/1907/23.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.03.2024 в адміністративній справі № 280/382/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник