Справа № 334/8698/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2024 року м. Дніпросправа № 334/8698/23
(суддя Ісаков Д.О., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2024 року у справі №334/8698/23 за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2023 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №214828 від 15 вересня 2023 року, оскільки порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень. Також, повернуто позивачу з Державного бюджету України сплачений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 536,80 гривень, згідно з квитанцією ID №2688-0136-7841-9438 від 25 вересня 2023 АТ «Таскомбанк».

08.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якому просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 гривень.

Заява обґрунтована тим, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 грн, які складаються з 2100 грн оплата за написання та подачу скарги до сектору реагування ПП Новомосковського РВН ГУ НП в Дніпропетровській області, 3500 грн оплата підготовки процесуальних документів та 1500 грн підготовка заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Судове рішення обґрунтовано тим, що Новомосковський районний відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області не є юридичною особою і не має змоги розпоряджатись бюджетними коштами.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким, стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, структурним підрозділом якого є Новомосковський районний відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 гривень.

Також, позивач зазначає про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з апеляційним розглядом оскаржуваного рішення суду першої інстанції складає 6000 грн.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що Новомосковський районний відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області є структурним підрозділом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а тому суд першої інстанції повинен був стягнути з розпорядника бюджетних коштів понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 гривень.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З аналізу положень статті 139 КАС України вбачається, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, при цьому такі витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом позивачем було визначено відповідачем у цій справі - Новомосковський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Згідно із частиною першою статті 47 БК України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

Проте Новомосковський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області не зареєстровано в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, який формується відповідно до Порядку формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22 грудня 2011 року № 1691 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України12 січня 2012 року за № 33/20346), тобто цей орган не отримує бюджетні асигнування.

Велика Палата Верховного Суду приймаючи 29.05.2019 року додаткову постанову у справі №826/9960/15 виходила з того, що судові витрати підлягають відшкодуванню суб`єктом владних повноважень, який є розпорядником коштів.

Враховуючи те, що відповідач у цій справі - Новомосковський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області не є розпорядником коштів, при цьому Головне управління Національної поліції в Дніпропетровської області не залучалося до участі у розгляді цієї справи та, як наслідок такому органу не надавалися права та обов`язки учасника цієї справи, суд апеляційної інстанції вважає, що стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області судових витрат фактично буде свідчити про порушення норм процесуального права.

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, а також те, що позивач у своїй заяві про ухвалення додаткового судового рішення просить стягнути судові витрати з Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення такої заяви.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що у справі №334/8698/23 судом не ухвалювалося рішення про задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а тому, враховуючи положення статті 139 КАС України, зазначені обставини є окремою підставою для відмови у задоволенні заяви позивача.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому додаткове рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2024 року у справі №334/8698/23 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 18 червня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов