Справа № 731/261/24
Суддя: Савенко А. І.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №731/261/24
Провадження №2-а/731/5/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

представника позивача Забари Ю.А.,

представника відповідача Мельничук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00018737 від 15 квітня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 15 квітня 2024 року відповідачем було винесено постанову серії АА №00018737, щодо притягнення його, як власника транспортного засобу, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 8 500 грн. Відповідно до вказаної постанови 09 квітня 2024 року о 21 год. 13 хв. на автодорозі Н-07 Сумської області автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб марки «MAN TGX 26.480», д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,2% (2,48 тонн) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Позивач наголошує, що вказана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки є протиправною та підлягає до скасування. Притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним та незаконним. Дії відповідача суперечать чинному законодавству України та порушують належні йому права.

Вказує, що автомобіль марки «MAN TGX 26.480», д.н.з. НОМЕР_1 , за обставин вказаних у постанові, транспортував сертифікований напівпричіп контейнеровоз CODER S3384D, д.н.з. НОМЕР_2 , який був переобладнаний у 2022 році, що було фактично зафіксовано у сервісі перевірки адміністративних правопорушень у виді фотознімків. У зв`язку з цим, вказаний спеціалізований трьох вісний контейнеровоз, який транспортувався у зв`язці з трьох вісним тягачем, у розумінні п. 22.5 ПДР України, має вагову норму для транспортування - 44 тони.

Разом з тим, на переконання позивача в оскаржуваній постанові свідомо неправомірно застосовано вагові норми, як до звичайної вантажівки 40 тон, оскільки в даному випадку повинна була застосована саме вагова норма 44 тони, тому жодні перевищення вище обумовлених норм не мали місце.

Поза цим, позивач також посилається на порушення уповноваженою особою встановленого законом порядку розгляду вказаної категорії адміністративних справ, в силу здійснення такого розгляду за його відсутності, що позбавило його фактичної можливості надати додаткові пояснення чи докази, обмежившись формальним заповненням спірної постанови, чим порушив його право на захист. Крім того, посилається також на те, що оскаржувана постанова не містить необхідних даних, зокрема: марку, модель, держаний номер напівпричепу-контейнеровозу та його типу.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на 28 травня 2024 року року. Додатково, зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті суду всі наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (постанова серії АА №00018737) щодо ОСОБА_1

15 травня 2024 року засобами електронного зв`язку від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Мельничук І.В. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 22-33). Відповідно до змісту відзиву відповідач заявлені позивачем вимоги не визнає та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказують, що оскаржена позивачем постанова винесена уповноваженою на те особою без порушень та відповідає дійсним обставинам справи. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу: WIM74, WAGA-WIM40, CRUA-05-VVE; свідоцтво про повірку: 04/4654;1936;1937 дійсне до 22 грудня 2024 року. Наголошено, що в оскаржуваній постанові наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, зазначення реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, навантаження на вісь. Також відповідач зазначає, що перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі. Постановою АА №00018737 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2798 мм, 2-3: 1084 мм, 3-4: 5761 мм; 4-5: 1294 мм; навантаження на вісь 1 - 6850 кг, 2 - 5600 кг, 3 - 8900 кг, 4 - 9200 кг, 5 - 8300 кг, 6 8350 кг; загальна маса - 47200 кг. Так, згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за спірною постановою, загальна маса транспортного засобу скала 47200 кг, тобто з перевищенням нормативних параметрів навантаження (з урахуванням похибки пристрою) на 6.2% (2.48 тон). Наголошено, в даному випадку позивача притягнуто до відповідальності за перевищення загальної маси транспортного засобу, адже транспортний засіб не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері. Водночас, в контексті пункту 22.5 ПДР України відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язана обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу. Визначальним фактором при застосуванні нормативу загальної маси 44 тони, є не лише наявність підтверджуючого документу про те що транспортний засіб рухався із напівпричепом контейнеровозом, а й те, щоб контейнеровоз здійснював перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Одного зазначення в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що напівпричіп є контейнеровозом не є свідченням того, що вантаж перевозився у контейнерах. Адже, контейнеровоз є лише платформою на яку кріпляться контейнери або змінні кузови для перевезення вантажу. Так як перевезення вантажу контейнеровозом з контейнером являє собою можливість здійснення перевезення більшої маси, то відповідні норми мають бути дотримані. Втім, за даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер. Отже, якщо в реєстраційних документах транспортного засобу вказано «контейнеровоз», він є типу причепа або напівпричепа для перевезення контейнерів по автомобільним дорогам, то лише при використанні такого транспортного засобу як засобу спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів, допускається навантаження, передбачене п. 22.5 ПДР. Таким чином позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні вищезазначених міжнародних та національних норм, тому у такому разі він мав право перевозити вантаж з дотриманням 22.5 Правил дорожнього руху - не більше 40 тон, адже навантаження 44 тони допускається лише у разі експлуатації контейнеровоза за його прямою спеціалізацією при перевезення контейнерів.

27 травня 2024 року від представника позивача адвоката Забари Ю.А., засобами електронного зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 64-66), відповідно до змісту якої сторона позивача наполягає на задоволенні пред`явлених ними вимог, надавши обгрунтування тотожні змісту позову.

Ухвалою Варвинського районного суду Черінігвської області від 28 травня 2024 року, з підстав заявленого клопотання представником відповідача, розгляд справи було відкладено на 18 червня 2024 року у режимі відеоконференції. Додатково зобов`язано позивача ОСОБА_1 надати письмові докази по справі.

10 червня 2024 року засобами електронного зв`язку від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Мельничук І.В. надійшли додаткові пояснення у справі (а.с. 83-88). Відповідно до змісту пояснень представник відповідача аналогічним чином вказує, на те, що уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, у зв`язку з цим оскаржувана постанова ухвалена в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено у межах вищевказаної статті КУпАП та з дотриманням відповідних строків, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

17 червня 2024 року на виконання ухвали суду ОСОБА_1 долучив до матеріалів письмові докази по справі.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Забара Ю.А. заявлені позивачем вимоги підтримав та наполягав на їх повному задоволенні, надавши обгрунтування аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, забезпечивши участь в засіданні свого представника.

Представник відповідача за довіреністю Мельничук І.В. у судовому засідання щодо вимог позову категорично заперечила та наполягала на вімові у задоволення пред`явлених позивачем вимог. Наголосила, що основним їх доводом є те, що автомобіль перевозив не контейнер, а встановлений кузов, відтак, це не може вважатись перевезенням саме контейнера. Наголосила, що цей факт визначається за декількома параметрами, так, мякий топ контейнера повиненен бути опломбований в усіх місцях кріплення, на бортах контейнера мають бути відповідні маркування та позначки, яких на фото не має, аналогічно, на задній частині контейнера має бути встановлене маркування. Крім того, у верхній частині мають бути кріплення для фітингів, які фактично на автомобілі відсутні. Додала, що сам контейнер проходить сертифікацію, має ідентифікаційні номери, що слугує для його ідентифікації. Контейнерні перевезення фактично, щільно регламентовані та мають низку суворих вимог до їх оформлення, необхідне страхування вантажу. Відтак, такий вид перевезень є значно дорожчим від звичайного, і використання на незначні відстані як в даному випадку, є економічно необґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки «MAN» модель «TGX 26.480», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , що доводиться копією відповідного свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 є власником полупричепа марки «CODER S3384D», д.н.з. НОМЕР_2 , особливі відмітки - загальний напівпричеп контейнеровоз, переобладнаний у 2022 році для перевезення контейнерів одного типу (А) (а.с. 9).

Згідно з копією висновку науково-технічної експертизи №576637, наданого 21 червня 2022 року ДП «ДЕРЖАВНИМ АВТОТРАНСПОРТНИМ НАУКОВО-ДОСЛІДНИМ І ПРОЕКТНИМ ІНСТИТУТОМ», рішенням експертної групи (протокол засідання №5112 від 21 червня 2022 року) ДП «ДЕРЖАВТОТРАНСНДІПРОЕКТ» погоджує можливість переобладнання напівпричепа CODER S3384D, д.н.з. НОМЕР_2 , рік виготовлення 2003 року (а.с. 6).

15 квітня 2024 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00018737 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі - 8500 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови 09 квітня 2024 року о 21 год. 13 хв. за адресою Н-07, км 191+578, Сумська область зафіксовано транспортний засіб MAN TGХ 26.480, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України загальної маси транспортного засобу на 6.2 % (2,48 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон (а.с. 50).

Вказана постанова містить інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення: WIM74, WAGA-WIM40, CRUA-05-VVE

(свідоцтво про повірку 04/4654;1936;1937 дійсне до 22 грудня 2024 року (а.с. 49)), посилання на веб-сайт (https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА00018737/) з ідентифікатором доступу (zIWZd53r9likR), на якому розміщені фотографії транспортного засобу, в момент вчинення правопорушення, які також були долучені до матеріалів справи відповідачем (а.с. 42, 43, 44, 47).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Відповідальність за ч. 2 до ст. 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 27.12.2019 № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Суд вважає, що зміст оскаржуваної постанови співвідноситься з дослідженою інформацією на веб-сайті (https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА00018737/) та відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, вказана постанова підписана уповноваженою службовою особою відповідача шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

Доказів порушень порядку розгляду справи, передбаченого ст. 279-5 КУпАП позивач та його представник суду не надали, а отримана відповідачем з технічного засобу для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM74, WAGA-WIM40, CRUA-05-VVE та викладена в оскаржуваній постанові інформація є належним й допустимим доказом перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу позивача.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу MAN TGХ 26.480, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Н-07, км 191+578, Сумська область, із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України загальної маси транспортного засобу на 6.2% (2,48 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Отже, оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб, спеціалізований напівпричіп, номер свідоцтва про його повірку та строк його дії, що призводить до можливості його точної ідентифікації.

Оскаржувана постанова в повній мірі відповідає вимогам Інструкції №512.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженням з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 18.01.2001 № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складається до 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16 % щодо навантаження на осі. Можлива максимальна дозволена похибка автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу здійснюється за формулою: (Мфакт-Ммакс - 10 %*Мфакт)/Ммакс)*100, (Мфакт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі; Ммакс - максимально допустима п. 22. Правил дорожнього руху України, загальна маса транспортного засобу), а навантаження на строєні осі за формулою: (Мфакт-Ммакс -16 %*Мфакт)/Ммакс)*100.

У контексті п. 22.5 ПДР перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16.

Згідно з п. 22.5 ПДР України при визначенні максимально допустимої ваги перевезення для контейнеровозів як 44000 кг визначено як умову не лише здійснення такого перевезення контейнеровозом, а здійснення перевезення контейнеровозом саме контейнерів або змінних кузовів.

У наказі Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року № 363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (далі - Правила № 363) міститься визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

Відповідно до п. 17.2-17.6 Правил № 363 універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо).

Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача (п. 17.15 Правил № 363).

Разом з тим, з фоттофіксації порушення вбачається, що кузов, який перевозився, не відповідає зовнішнім характерним ознакам контейнера, адже, відсутні верхні кріплення фітингів, відсутнє маркування на бортах та задній частині контейнера, не вбачається наявність опломбування.

Суд критично ставиться до наданих позивачем доказів перевезення саме контейнером, оскільки ані копія Договору-заявки №08042024/3 від 08 квітня 2024 року ані Товарно-транспортної накладної №1 від 09 квітня 2024 року не містять інформації про ідентифікуючі дані (номер та маркування) контейнера. Більш того, подані позивачем докази будь-яким чином не посвідчені, що викликає сумнів у їх достовірності.

Відповідно до вимог чинного законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

Таким чином, позивач здійснював перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 тон.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у Постанові від 29.01.2020 у справі №814/1460/16.

Суд звертає увагу й на те, що стороною позивача повідомлено, що контейнер, яким здійснювалось перевезення перебуває у власності позивача, однак, будь-яких документів, які б давали можливість встановити, що такий контейнер відповідає вимогам ДСТУ та ПДР не надав.

Вирішуючи справу, суд зважає що визначальним в справах такого типу, є встановлення використання перевізником саме контейнеру, та маркування такого контейнеру належним чином, оскільки, відсутність такого, дає можливість недобросовісної маніпуляції перевізниками та не оформлення всих належних документів для контейнерних перевезень, з одного боку, та уникнення дотримання вимог контролю по вазі вантажу, з іншого.

У зв`язку з цим, зважаючи на повне та об`єктивне дослідження всіх доказів, які наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, суд приходить до висновку щодо законності спірної постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому позовні вимоги про її скасування не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 140 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 72, 77, 139, 229, 246, 286 КАС України, ст. 251, 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (; юридична адреса: вул. Фізкультури, б. 9, м. Київ, 03150) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя А.І. Савенко