Справа № 160/13791/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 червня 2024 року Справа №160/13791/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024р. через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення позивачу з 14.12.2020 року до 03.10.2023 року перерахунку, на підставі Постанови Кабінету Міністрів від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1, 12, 13, 14;

- зобов`язати відповідача з 14.12.2020 року до 03.10.2023 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, перерахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1, 12, 13, 14.

Ухвалою суду від 04.06.2024р. зазначена позовна заява була залишена без руху на підставі ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивача у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки адміністративного позову шляхом надання до канцелярії суду:

- адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: із зазначенням у ньому відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача, у відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України та з дотриманням вимог ч.2 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів надсилання копії позовної заяви та копій доданих документів іншим учасникам справи (відповідачу) з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу, у відповідності до вимог ч.2 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів того, що за спірний період з 14.12.2020р. по 03.10.2023р. відповідач здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення виходячи із розміру 1762 грн. (наприклад, розрахункових листків, відповідних довідок та іншого), у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 03.10.2023р., вказавши підстави для поновлення строку та надати докази поважності причин його пропуску на її підтвердження, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

14.06.2024р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2024р. від позивача надійшла заява та позовна заява від 10.06.2024р., в якій позивач просить поновити строк для звернення з позовом посилаючись на те, що про порушення своїх прав він дізнався з листа відповідача від 17.05.2024р., яким повідомлено про нарахування та виплату грошового забезпечення, виходячи із розміру 1762 грн.

Розглянувши наведену заяву позивача та додані до неї докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом за період з 19.07.2022р. по 03.10.2023р., викладеної у виправленій позовній заяві від 10.06.2024р., слід відмовити, оскільки у ній не наведено причин поважності пропуску цього строку та відповідних доказів до неї не додано.

При цьому, судом враховується, що частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/241/21, проаналізувавши положення частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що нею встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, однак такі не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Тобто, розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Поряд із цим, частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Наведений висновок узгоджується з неодноразово викладеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема у постановах від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 та від 14.07.2021 у справі № 560/964/17.

Таким чином, за загальним правилом, поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

В заяві позивач просить поновити йому строк звернення до суду з даним позовом з тих підстав, що він довідалась про порушення своїх прав лише 17.05.2024 року, після отримання листа відповідача на звернення позивача від 15.05.2024р.

Разом з тим, наведені підстави, викладені позивачем, не можуть бути визнані судом неповажними, з урахуванням того, що позивач отримував грошове забезпечення щомісячно відповідно до вимог трудового законодавства, а тому не міг не знати про розміри та складові його грошового забезпечення.

А звернення до відповідача 15.05.2024р. та отримання відповіді на нього 17.05.2024р. не змінює початку перебігу строку звернення до суду з даним позовом, встановленого ст.233 КЗпП України, у редакції чинній з 19.07.2022р., який з урахуванням карантину розпочався 01.07.2023р.

Також, відповідний висновок щодо початку перебігу строків звернення до суду з позовом узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022р. у справі №990/115/22.

Жодних інших доказів неможливості звернення позивача з цим позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 03.10.2023р. у поданій заяві не наведено та доказів поважності пропуску строку звернення за наведений період до такої заяви не додано.

З наведеного, суд приходить до висновку, що вищенаведені досліджені судом підстави не є поважними, а відповідно, не можуть бути обрані судом обґрунтованими підставами для поновлення позивачеві пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.

Суд також враховує і те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 (№ в ЄДРСР 110187784).

Отже, під час вирішення питання про достатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності обставин, на які посилається позивач у заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду, покладається саме на позивача.

Суд звертає увагу позивача на те, що лише за заявою позивача із зазначенням у ній поважних причин пропуску строків та доказів на їх підтвердження суд може вирішити питання про поновлення цього строку та прийняти відповідне рішення за приписами ст.ст. 122 ,123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначеними нормами не передбачено обов`язок приймати таке рішення без відповідної заяви позивача, такі повноваження суду відсутні як у приписах Кодексу адміністративного судочинства України, так і у ст.233 КЗпП України.

Тому, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що суд самостійно не має повноважень поновлювати пропущені строки звернення з позовами без відповідних заяв, клопотань та доказів на їх підтвердження, поданих учасниками справи.

За викладеного, суд не находить обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 03.10.2023р., які досліджені вище, відповідно, такі підстави поважності пропуску строку звернення до суду, визнаються судом неповажними, тому у задоволенні заяв позивача про поновлення строку звернення з цим позовом, викладених у позові від 10.06.2024р., слід відмовити згідно ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладеного, враховуючи, що підстави, викладені позивачем у позовній заяві від 10.06.2024р., визнані судом неповажними, даний позов в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 03.10.2023р. слід повернути позивачеві згідно до вимог ч.2 ст.123, п.9 ч. 4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №160/13791/24 - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 03.10.2023р. - повернути позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

У відповідності до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва