Справа № 520/28626/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2024 р.Справа № 520/28626/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши питання можливості відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 520/28626/21

за позовом ОСОБА_2

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, спонукання до проведення платежів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 520/28626/21 залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про заміну позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, спонукання до проведення платежів.

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 520/28626/21.

У зв`язку з несплатою судового збору апелянтом, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, ОСОБА_1 надала до суду платіжне доручення про сплату судового збору за подану апеляційну скаргу.

Отже, вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху виконані, недоліки апеляційної скарги усунуто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 520/28626/21.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що оскаржувана ухвала суду була постановлена судом першої інстанції 02.04.2024 та надіслана апелянту ОСОБА_1 в застосунку «ДІЯ» 17.04.2024, у зв`язку з чим апелент має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 22.04.20224 ОСОБА_1 через електронну пошту суду звернулась до Другого адміністративного апеляційного суду із апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу суду. Однак, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024, яку апелянтом ОСОБА_1 отримано 03.05.2024 в застосунку «ДІЯ», апеляційну скаргу було повернуто, оскільки, апеляційна скарга направлена на електронну поштову адресу суду апеляційної інстанції без використання підсистеми "Електронний суд". Крім того, заявниця просить суд звернути увагу на те, що апелянт не є стороною по справі, тому вона та її представник не мають доступу до справи в системі «Електронний суд» в розділі «Мої справи». У зв`язку з чим, на теперішній час, представником апелента надіслано скаргу із застосуванням системи «Електронний суд» як окремий процесуальний документ, не в розділі «Оскарження».

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала Харківського окружного адміністративного суду постановлена судом 02.04.2024 в порядку письмового провадження.

Копію ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, проте згідно повідомлення суду, конверт було повернуто без вручення із зазначенням підстав за закінченням терміну зберігання (а.с149-151).

За матеріалами, які містяться в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", підтверджений факт подання ОСОБА_1 первісної апеляційної скарги 22.04.2024. Однак, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 зазначена апеляційна скарга була повернута скаржнику у зв`язку з тим, що подану апеляційну скаргу не можна вважати такою, що підписана скаржником, оскільки вона направлена на електронну поштову адресу суду апеляційної інстанції без використання підсистеми "Електронний суд".

У свою чергу, ОСОБА_1 , не зволікаючи, керуючись ч. 8 ст. 169 КАС України, 13.05.2024 повторно подала апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ст. 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено принципи здійснення адміністративного судочинства, одним з яких є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Даний принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.

У пунктах 1, 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп, у абзаці 7 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012 Суд зазначав, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами (ст. 46 Конвенції).

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права

У справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі "Скорик проти України" Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Оскільки матеріалами справи не спростовуються доводи скаржника щодо дати обізнаності із оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів дійшла висновку, що застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення її права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.

За загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду з вказівкою причини повернення за закінченням терміну зберігання не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

З урахуванням викладеного, виходячи із необхідності дотримання принципу забезпечення апеляційного оскарження судових рішень, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження було пропущено з поважних причин, тому надане клопотання підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням порядку, визначеного ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, і строків апеляційного оскарження, передбачених ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження (ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, перешкоди для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 300 КАС України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 121, 293, 295-297, 300, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 - задовольнити.

Процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 520/28626/21 - поновити.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 520/28626/21 за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, спонукання до проведення платежів.

Встановити учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу разом з доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом 5 днів від дати отримання копії ухвали.

Надіслати учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц