Справа № 240/8921/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/8921/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №69984277 з примусового виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду, виданого у справі №240/1076/22, щодо не вчиненні та не прийнятті, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" виконавчих дій та рішень, спрямованих на забезпечення повного та фактичного виконання виконавчого документа в частині здійснення нарахування та виплати додаткової пенсії із застосуванням положень ч.1 ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік";

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №69984277 з примусового виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду, виданого у справі №240/1076/22, вчинити виконавчі дії та прийняти рішення, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", спрямовані на забезпечення повного та фактичного виконання виконавчого документа, а саме в частині забезпечення здійснення нарахування та виплати додаткової пенсії із застосуванням положень ч.І ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік".

Заявлені до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі також відповідач, відділ) позовні вимоги ОСОБА_1 (далі також позивач) обґрунтовує бездіяльністю державного виконавця щодо невчинення та неприйняття з 05.01.2024, передбачених Законом України "Про виконавче провадженні" виконавчих дій та рішень. Вважає, що державний виконавець не вчиняв будь-які дії спрямовані на забезпечення повного та фактичного виконання виконавчого листа, виданого Житомирським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №240/1076/22, за результатами її розгляду. Звертає увагу суду, що підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується йому не у повному обсязі, протиправно застосовуються положення ч.2 ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", які у даних правовідносинах застосуванню не підлягають. Однак державний виконавець від вжиття заходів спрямованих на усунення таких порушень ухилився. Зауважує, що допущена бездіяльність державного виконавця призводить до порушення його прав, які підлягають відновленню.

18.06.2024 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснює, що державний виконавець, у межах виконавчого провадження вжив всі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/1076/22. При цьому, наголошує, що підвищення до пенсії позивача, передбачене положеннями Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не носить разовий характер, а є постійним. У резолютивній частині рішення відсутня кінцева дата проведення такого нарахування й виплати та вказаний конкретний розмір (дві мінімальні заробітні плати, встановлені згідно з Законом України "Про Державний бюджет" на відповідний рік), в якому така виплата підлягає нарахуванню. Крім того зауважує, що за невиконання судового рішення, державним виконавцем до Головного управління Пенсійного фонду у Житомирській області застосовано штраф. З огляду на, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

19.06.2024 державний виконавець подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263, Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (ч.4 ст.287 КАС України).

Дослідивши подані документи і матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 26.07.2022, на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №69503111 з примусового виконання виконавчого листа №25560 2022 р., виданого 09.09.2022 Житомирським окружним адміністративним судом щодо проведення перерахунку та виплати за період з 01.12.2021 доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення щомісячно, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пенсійний фонд України, розглянувши звернення позивача від 04.03.2024, які надійшли з Міністерства соціальної політики України та з Апарату Верховної Ради України, листом №16295-16656/Х-03/8-2800/24 від 28.04.2024 повідомив ОСОБА_1 про стале визначення розміру мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01.01.2024. Крім того, таким листом повідомлено про погашення заборгованості, обчисленої на виконання рішення суду та межах відповідних бюджетних призначень виділених на цю мету.

11.04.2024 позивач звернувся до відповідача із скаргою, в якій просив повідомити державного виконавця про те, чи надходила від боржника інформація щодо стану виконання судового рішення. У випадку ненадходження вказаної інформації, які з цього приводу вжито заходи забезпечення примусового виконання судового рішення, в іншому випадку причини їх невжиття.

У відповідь на подану скаргу, відповідач листом №19424/5.2-24/вх.Х-3199-24 від 17.04.2024 повідомив позивача, що внаслідок зміни мінімальної заробітної плати у січні 2024 року, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", з метою встановлення суми заборгованості станом на 04.01.2024 та з`ясування наявності у боржника коштів на виплату заборгованості у вказаній справі, державним виконавцем 04.01.2024 винесено вимогу. Прийнятою вимогою Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зобов`язано повідомити про виконання рішення суду.

Позивач вважає, що відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №69984277 допустив бездіяльність, яка порушує його права на належне виконання судового рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 вказаного Закону передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ч.1-2 ст. 18 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 ч.1-3 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1-2 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частинами першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 цього ж Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Стаття 39 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015 (а саме: в редакції від 09.07.2007), була викладена так: "Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати. Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України"

Вирішуючи вказаний вище спір, Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку щодо застосування розміру доплати до пенсії дві мінімальні заробітні плати.

Велика Палата Верховного суду у межах зразкової справи №240/4937/18, розглядаючи заяву пенсійного органу про роз`яснення питання можливості застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для забезпечення розміру підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 39 Закону №796-XII з постановлених питань: яка розрахункова величина повинна застосовуватися для нарахування підвищення до пенсії позивачу як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону № 796-XII, а саме мінімальна заробітна плата чи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року; чи необхідно здійснювати перерахунок розміру підвищення до пенсії позивачу у зв`язку зі зміною показника мінімальної заробітної плати/прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із законами про державний бюджет на відповідний рік; відмовила заявнику у роз`ясненні судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду, задовольняючи позовні вимоги у справі №240/4937/18 зазначила, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 та статті 39 Закону № 796-ХІІ із 17 липня 2018 року позивач має право на щомісячне отримання підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат, як установлено статтею 39 Закону № 796-ХІІ, тому судове рішення Великої Палати Верховного Суду є зрозумілим і підстав для його роз`яснення немає.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-IX визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень.

Тобто надаючи оцінку діям/бездіяльності державного виконавця, вчиненим у межах виконавчого провадження , слід з`ясувати чи їх сукупність була спрямована на примусове виконання рішень і проводилася на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом №1404-VIII, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону №1404-VIII, а також достатність прийнятих рішень, які відповідно до цього Закону №1404-VIII підлягали примусовому виконанню.

Враховуючи викладене, на виконання судового рішення боржник зобов`язаний здійснити нарахування доплати до пенсії у порядку статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у такому порядку до 31.12.2023 (включно) у розмірі двох мінімальних заробітних плат, розміри яких установлені Законами про Державний бюджет України на відповідні роки, а з 01.01.2024 у розмірі двох мінімальних заробітних плат 3200,00 грн (1600 х 2).

Як свідчить зміст листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №0600-0307-8/6563 від 16.01.2024, з 01.01.2024 розмір підвищення позивачу за проживання на території радіоактивного забруднення, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-IX, становить 3200 грн (2 х 1600,00 грн).

Крім того, за період з 01.12.2021 по 31.01.2024 позивачу нарахована доплата в сумі 119 773,53 грн, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законами про Державний бюджет на відповідний рік та з урахуванням раніше виплачених сум, яка буде виплачена позивачу за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України відповідно до вимог статті 63 Закону №796-XII та статей 23, 116 Бюджетного кодексу України.

У той час, як вже зазначалося, державний виконавець, з метою перевірки виконання рішення суду у справі №240/1076/22 виніс вимогу №812 від 04.01.2024, якою зобов`язував Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в певний строк з дня отримання вимоги виконати рішення суду, здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам рік (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік. Також п.2 такої вимоги зобов`язав письмово надати державному виконавцю пояснення про причини не виконання боржником рішення.

У відповідь на винесену вимогу від 04.01.2024, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області направлено до відділу лист-роз`яснення №0600-0307-8/6563 від 16.01.2024, в якому повідомлено про здійсненні відповідні перерахунки пенсії, нараховану доплату та виплату донарахованих коштів після надходження фінансування у порядку черговості надходження судового рішення до боржника. Також, у листі зазначалося про те, що ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень. Тому, з 01.01.2024 нараховане підвищення до пенсії у розмірі 3200 грн.

Окрім того, 18.06.2024 головним державним виконавцем в межах виконавчого провадження №69984277 винесено постанову про накладення штрафу на Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області у розмірі 5 100,00 грн за невиконання рішення суду.

Отже, визначення нового розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2024, зобов`язувало відповідача звернутись до боржника з вимогою від 04.01.2024 щодо виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №240/1076/22.

При розгляді спірних правовідносин, суд враховує, що невиконаною залишилося рішення лише в частині виплати нарахування, тобто та частина, щодо якої існує окремий порядок.

Як вже зазначалося, виплата відбудеться за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, відповідно до вимог статті 63 Закону №796-XII та ст.23, 116 Бюджетного кодексу України.

Виплати пенсій здійснюються управлінням виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Суд зазначає, що невиконання судового рішення боржником в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та відповідно не може свідчити про бездіяльність державного виконавця щодо невжиття передбачених законодавством заходів забезпечення його примусового виконання.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, який викладено у постанові від 31.05.2022 у справі №360/940/20.

Одночасно, слід зауважити, що в межах даних спірних правовідносин, які виникли між позивача та відділом, суд не може надавати правову оцінку діям/бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (боржника) щодо виконання/невиконання рішення суду прийнятого у справі №240/1076/22, яке набрало законної сили, а лише надає правову оцінку повноті дій державного виконавця, вчинених в межах виконавчого провадження №69984277.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не допущено бездіяльності у межах виконавчого провадження ВП№69984277 з примусового виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду, виданого у справі №240/1076/22, оскільки ним вжито всі передбачені законодавством заходи забезпечення його примусового виконання (складено вимогу виконавця, застосовано штраф).

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця при винесені оскаржуваної постанови та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат в порядку ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (майдан Соборний, 1, м. Житомир, 10014. ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 19 червня 2024 р.