Справа № 440/4511/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/4511/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/4511/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15.04.2024 адвокат Шевченко Леся Олександрівна, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , через систему "Електронний суд" звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, що заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №33 від 06.02.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати ГУПФ зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 27.09.1993 по 14.10.1998 та з 01.07.2014 по 03.10.2014 для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, що полягає у безпідставному неприйнятті до уваги трудової книжки позивача під час вирішення питання про призначення пенсії, що призвело до неврахування періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу позивача через не зарахування періодів роботи з 27.09.1993 по 14.10.1998 згідно з трудовою книжкою, де в записі про звільнення відсутній номер наказу на звільнення. Період з 01.07.2014 по 03.10.2024 не зараховано до страхового стажу, оскільки згідно з "Індивідуальними відомостями про застраховану особу" Форм ОК-5 Камєнєва Ю.І. за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ТзОВ "Микитівський хліб" (а.с. 15-20).

Розгляд справи, відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

31.01.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як свідчать відомості паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 30.07.2002 Микитівським РВ Горлівського МУУМВС України в Донецькій області, у віці 60 років звернувся до пенсійного органу через Полтавське ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком, додавши до заяви, окрім документів, що посвідчують особу, такі документи:

- військовий квиток серії НОМЕР_2 (зворот а.с. 26- а.с. 27);

- трудову книжку серії НОМЕР_3 від 01.09.1981 (зворот а.с. 28 - а.с. 32);

- довідку від 08.07.2022 №1601- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (зворот а.с. 27).

За висновком пенсійного органу результати розгляду документів, доданих до заяви ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком показав, що необхідний страховий стаж, передбачений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 31 рік, страховий стаж особи становить 25 років 6 місяців 20 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 27.09.1993 по 14.10.1998 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 01.09.1981, оскільки в записі про звільнення відсутній номер наказу на звільнення. Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів.

У зв`язку з цим рішенням ГУПФ у Львівській області (за екстериторіальністю) від 06.02.2024 №33 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік (а.с. 21).

Крім того позивач із розрахунку стажу (форма РС-право) дізнався, що до стажу не зараховано також період з 01.07.2014 по 03.10.2014. У зв`язку з цим наголосив, що він у цей період працював, хоча й роботодавець не сплачував соціальні внески.

Позивач, вважаючи рішення відповідача від 06.02.2024 №33 таким, що порушує його конституційне право на пенсію за віком, звернувся до суду з цим позовом, в якому також просить зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 27.09.1993 по 14.10.1998 та з 01.07.2014 по 03.10.2014 для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оскільки і Закон №1058-IV, і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні й ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні, за загальним правилом, мають норми Закону №1058-IV, як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання приписами Закону №1058-IV.

Відповідно до ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Суд звертає увагу на те, що поняття "страховий стаж" вперше було запроваджено Законом №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004.

До цього цей стаж називався трудовим.

Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Визначення поняття "трудовий стаж" чинне законодавство не містить, однак з аналізу норм Закону №1058-IV можна дійти висновку, що це періоди офіційної трудової діяльності особи до 01.01.2004, що підтверджуються записами у трудовій книжці.

При цьому періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначаються законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058-IV, а саме - статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Тобто, весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, враховується до страхового стажу на умовах раніше діючого законодавства, а з 01.01.2004 до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам.

Спір у цій справі зводиться до необхідності підтвердження періодів роботи позивача в Горлівському філіалі ВАТ "Донецькнафтопродукт" з 27.09.1993 по 14.10.1998 до страхового (трудового) стажу на підставі трудової книжки серії НОМЕР_3 , заповненої 01.09.1981, яка не містить номер наказу на звільнення, а також періоду з 01.07.2014 по 03.10.2014 за відсутності відомостей згідно з "Індивідуальними відомостями про застраховану особу" Форми ОК-5 про сплату страхових внесків ТзОВ "Микитівський хліб".

Щодо періоду роботи позивача з 27.09.1993 по 14.10.1998 суд враховує таке.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та інших документів.

Порядок ведення трудових книжок з 1993 року регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (надалі - Інструкція №58).

Пунктом 1.1 Інструкції №58 визначається, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За приписами пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції №58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. №301 (301-93-п) "Про трудові книжки працівників" (надалі - Постанова №301), цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 4 Постанови №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Як видно зі змісту спірного рішення, підставою для відмови у призначенні пенсії за віком слугував висновок про відсутність необхідного страхового стажу (25 років 6 місяців 20 днів замість необхідних 31 року). Такого висновку відповідач дійшов, оскільки не врахував дані трудової книжки серії НОМЕР_3 , заповненої 01.09.1981, де під записом №16 відсутні відомості про номер наказу на звільнення позивача з Горлівського філіалу ВАТ "Донецькнафтопродукт".

У зв`язку з цим суд зазначає, що оскільки обов`язок з ведення трудових книжок законодавцем покладено на підприємства, установи, організації, то обставини її неналежного заповнення не можуть позбавити особу права на включення періодів роботи до страхового стажу та на отримання пенсії з його урахуванням.

Тож недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 та в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

З урахуванням наведеного правового регулювання спірних правовідносин та усталеної судової практики, суд формулює висновок по суті спору, відповідно до якого позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже й не може бути обмежений у праві врахування до трудового (страхового) стажу періодів його роботи з 27.09.1993 по 14.10.1998 у Горлівському філіалі ВАТ "Донецькнафтопродукт".

Трудова книжка позивача містить необхідні, хоча й неточні записи, які дозволяють підтвердити факт роботи ОСОБА_1 у спірний період, а відтак є достатнім підтвердженням щодо зайнятості останнього за відповідною посадою.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивачу має бути врахований до трудового (страхового) стажу період його роботи з 27.09.1993 по 14.10.1998, а тому рішення ГУПФ №33 від 06.02.2024 суд визнає необґрунтованим, оскільки таке прийняте без належної оцінки усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим це рішення суд визнає протиправним та скасовує його.

Крім того, як встановлено судом, відповідач не зарахував до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01.07.2014 по 03.10.2014, хоча позивач наполягає на тому, що працював у зазначений період.

Як встановив суд з наявної в матеріалах справи Форми РС-право (а.с. 33) ОСОБА_1 дійсно не зараховано до страхового стажу період з 01.07.2014 по 03.10.2014, хоча, як видно з даних трудової книжки серії НОМЕР_3 , заповненої 01.09.1981, у спірний період позивач працював механіком у ТзОВ "Микитівський хліб".

Відповідач у відзиві зазначив, що при призначенні пенсії період роботи ОСОБА_1 з 01.07.2014 по 03.10.2014 не зараховано до страхового стажу, оскільки згідно "Індивідуальних відомостей про застраховану особу" Форми ОК-5 ОСОБА_1 за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ТзОВ "Микитівський хліб".

Як вже зазначено судом вище, згідно з чинним Законом №1058-IV з 01.01.2004 до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам.

Згідно зі статтею 20 Закону №1058-IV (в редакції, що діяла на час трудових відносин), страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Тож позивач не може нести й відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 01.07.2014 по 03.10.2014 до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцем, оскільки згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Аналогічні висновки викладено Верховним судом у постановах від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі №482/434/17, від 25.11.2019 року у справі №242/2088/17.

Суд також враховує обставини того, що згідно з відомостями, відображеними у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, отриманого на запит суду 18.06.2024, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Микитівський хліб" є Донецька область, м. Горлівка, вул. Гірничопромислова, 22 (а.с. 37-38).

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", вся територія Горлівського району з 07.04.2014 є тимчасово окупованою територією.

Відтак, ані позивач, ані відповідач наразі не мають змоги здійснити запит на підприємство з метою отримання архівних документів, а також отримати інформацію про те, чи ліквідоване підприємство.

У зв`язку з цим суд зауважує, що на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у первинних документах про її трудову діяльність. Помилки у заповненні первинних документів не можуть бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок їх ведення, а заповнення з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Таким чином, суд вважає, що відповідача слід зобов`язати зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.07.2014 по 03.10.2014 у ТзОВ "Микитівський хліб".

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, суд враховує наступне.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав (постанова Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а).

Враховуючи викладене та обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ГУПФ щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового (страхового) стажу періоду роботи з 01.07.2014 по 03.10.2014 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Микитівський хліб", у зв`язку з чим зобов`язує відповідача здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 31.01.2024 з урахуванням висновку суду про зарахування до трудового (страхового) стажу періодів роботи позивача з 27.09.1993 по 14.10.1998 у Горлівському філіалі ВАТ "Донецькнафтопродукт" та з 01.07.2014 по 03.10.2014 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Микитівський хліб".

Тож позов підлягає задоволенню у спосіб, встановлений судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак на користь позивача слід стягнути 100% судового збору, сплаченого при зверненні до суду з цим позовом, розмір якого становить 968,96 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.02.2024 №33.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 31.01.2024 з урахуванням висновку суду про зарахування до трудового (страхового) стажу періодів роботи позивача з 27.09.1993 по 14.10.1998 у Горлівському філіалі ВАТ "Донецькнафтопродукт" та з 01.07.2014 по 03.10.2014 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Микитівський хліб".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун