Справа № 240/346/24
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/346/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся позивач із позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо зменшення відсотків розміру пенсії на 10%, які нараховані при виході на пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії зі збільшенням на 10% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з моменту припинення.

В обґрунтування позову зазначає, що є пенсіонером, особою з інвалідністю внаслідок війни II групи, учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. В подальшому йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262- ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ). Позивач зазначає, що у зв`язку з перерахунком пенсії з 01.01.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду йому протиправно не здійснюється доплата 10% відповідних сум грошового забезпечення як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) .

Відповідач у відзиві на позов заперечував щодо позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні, зважаючи на те, що з набуттям чинності Законом №3591-IV, пунктом 9 якого були внесені зміни, згідно з якими нова редакція підпункту "в" статті 13 Закону № 2262-ХІІ зазначена 10-процентна доплата не передбачена. Вказані положення неконституційними не визнавалися. Відповідно до постанови № 1294 з 01 січня 2008 року позивачу було проведено перерахунок пенсії з урахуванням чинного на той час законодавства у розмірі 80% грошового забезпечення. Позивач не має права на отримання збільшення пенсії на 10% сум грошового забезпечення, як особа яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1, оскільки останній отримує пенсію по 2-й групі інвалідності відповідно до статті 23 Закону №2262-ХІІ, а не за вислугу років відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 , особою з інвалідністю ІІ групи та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області.

З 01.04.1997 позивачу призначено пенсію за вислугу років (24 років) відповідно до пунктів "а" та "в" статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у тому числі 10% збільшення розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

З 01.01.2007 позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262 у розмірі 80% грошового забезпечення.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням збільшення пенсії на 10%, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, наданого у відповідь на його заяву про перерахунок пенсії, вбачається, що з 29.04.2006 відповідно до Закону України від 04.04.2006 №3591-IV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" було внесено зміни до статті 13 Закону, яким виключено положення щодо збільшення розміру пенсії за вислугу років, якою передбачено було збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10% відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесенні до категорії 1.

З 17.02.2003 позивачу встановлено 2 групу інвалідності внаслідок війни. Основний розмір пенсії обчислений у розмірі 80% грошового забезпечення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом "а" статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт а статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно положень пункту "в" статті 13 Закону №2262-ХІІ особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В подальшому, пунктом 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" від 04 квітня 2006 №3591-IV, який набрав чинності 29 квітня 2006 року, внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено редакцію пункту "в" вказаної статті, а саме-виключено можливість збільшення основної пенсії на 10% та 5% відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1 та 2.

Згідно статті 21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) інвалідам війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим інвалідам I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Перерахунок призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій визначено статтею 63 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до частин першої, третьої та четвертої якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону №2262-ХІІ саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Отже складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.

Верховний Суд України в постанові від 18 червня 2014 року у справі №21-38а14 дійшов висновку про те, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 01 січня 2008 року, стаття 13 Закону №2262-ХІІ не передбачала 10-відсоткового збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б установлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-відсоткової доплати для зазначених військовослужбовців немає.

Аналогічного висновку в постановах від 08 травня 2018 року у справі №752/17929/13-а, від 21 березня 2019 року у справі №275/383/17 та від 16 серпня 2021 року у справі № 240/5019/18 дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Натомість Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2022 року у справі №200/7786/19-а відступила від цього висновку Верховного Суду України та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зазначивши, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на основі постанов № 103 і 704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

З матеріалів справи встановлено, що пенсія за вислугу років була призначена позивачу з 01.04.1997 відповідно до пунктів "а", "в" частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ у тому числі 10% - збільшення розміру пенсії на підставі пункту "в" частини першої статті 13 цього Закону як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи , віднесений до категорії 1.

Проте, з 01.01.2007 позивач отримує інший вид пенсії, а саме пенсію призначену як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи відповідно до статті 21 Закону №2262-ХІІ, в розмірі 80% грошового забезпечення, яку й отримує по теперішній час.

Отже, Закон №2262-ХІІ, в редакції станом на момент призначення пенсії позивачу за вислугу років передбачав, зокрема, збільшення пенсії на 10 % сум грошового забезпечення лише особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" статті 13, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, які отримують пенсію за вислугу років згідно статті 13 Закону №2262-ХІІ.

Натомість позивач з 01.01.2007 отримує пенсію призначену як особі з інвалідністю ІІ групи відповідно до статті 21 Закону №2262-ХІІ, яка не передбачає збільшення пенсії на 10 відсотків сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач не має права на отримання збільшення пенсії на 10 % сум грошового забезпечення як особа, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1, позаяк отримує пенсію як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи відповідно до статті 21 Закону №2262-ХІІ, а не за вислугу років відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ.

Зазначеної позиції підтримується Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 06.09.2023 у справі 620/2563/23, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 04.05.2023 у справі № 500/100/23.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не допустило порушення прав позивача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, в позові слід відмовити.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос