Справа № 645/511/24
Суддя: Сілантьєва Е. Є.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/511/24
Провадження № 2-а/645/23/24

Р І Ш Е Н Н Я
19 червня 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
секретар судових засідань Ятлова Ю.В.,
за участі представника позивача Шевцової Ю.В.,
представника відповідача Бодак М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення коштів,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить суд скасувати постанову серії АА №00014501 від 08.11.2023, винесену заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Криштоп Я.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 34 000 (тридцять чотири тисячі) 00 грн., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що 08 листопада 2023 року заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Криштоп Я.І. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00014501, якою було постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000.00 грн., а у разі не сплати штрафу в строки, встановлені ч. 2 ст. 300-2 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі, тобто 34 000,00 грн. Згідно з вказаною постановою, заступник начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Криштоп Я.І., розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів, встановив, що 06 листопада 2023 року о 13.31 год. за адресою: Н-01 Черкаська обл., км 198+300 зафіксовано транспортний засіб «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_1 , при русі якого, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,825 % (1,892 тон), при дозволеному максимальному навантаженню здвоєні осі 16 тон та відстані між осями від 1м до 1,3 м відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Із зазначеною постановою позивачка не згодна, вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, без дослідження всіх обставин справи, є передчасною та такою, що підлягає скасуванню, так як відсутні докази щодо вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси транспортного засобу. Так, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ТОВ «АГРОЛОГІСТИКА УКРАЇНА». На момент винесення оскаржуваної постанови, позивач виконувала обов`язки директора ТОВ «АГРОЛОГІСТИКА УКРАЇНА», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань. Позивач не погоджується з даною постановою та вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що постанова про адміністративне правопорушення містить суттєві суперечності та неточності, складена з порушенням порядку, встановленим законом, та не відповідає встановленій формі, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 16 статті 4 Митного кодексу України контейнер-транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що: а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів; б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання; в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження; г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший; ґ) сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати; д) що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.
Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні цистерни прирівнюються до контейнерів.
Тобто суть типу «контейнеровоз» означає наявність на автомобілі зйомного контейнера чи змінної цистерни згідно п. 22.5 б) ПДР України. Тип даних транспортних засобів вказано у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів.
Перевезення відбувалось двовісними автомобілями (тягачами) з трьохвісними спеціалізованими напівпричепами (контейнеровозам (цистерною)), до яких пунктом 22.5 ПДР передбачено навантаження на строєні осі- 24 т. Згідно копії товарно-транспортної накладної, а саме: №0611/1 від 06 листопада 2023 року, вантаж (меляса) кількість місць 24 тони 050 кг, вага брутто становить 39 580 кг. Слід зазначити, що позивачем перевозився неподільний товар - МЕЛЯСА (це концентрований розчин різних мінеральних і органічних речовин, частина яких знаходиться в колоїдному стані), що виключає перевезення її одночасно з іншими товарно-матеріальними цінностями. Зі світлин, також вбачається, що загальна кількість вісей на зображеному транспортному составі - транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом «BSLT» - ЦИСТЕРНА, д.н.з. НОМЕР_2 , - 5, натомість в оскаржуваній постанові кількість фактично зафіксованих вісей становить 4, що не відповідає дійсності.
В силу положень п. 22.5 ПДР допустиме навантаження на строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на строєні - 24 т), а тому розрахунки відповідача щодо перевищення нормативних параметрів є невірними внаслідок використання невірних вихідних даних. Оскаржувана постанова не містять виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортних засобів, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів зі строєними вісями. Відповідно форма і зміст постанови повинна відповідати Додатку №1, як визначає вказана Інструкція.
Всупереч вимогам Інструкції №512 в оскаржуваній постанові відсутня інформація щодо смуги руху, напрямок руху, ширина, висота, довжина, інформація про технічний засіб, яким в автоматизованому режимі зафіксоване правопорушення (зокрема назва технічного засобу, код, тип обладнання та серійний номер), а також допустимі габаритно- вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.
Таким чином, оскаржувана постанова серії АА № 00014501 від 08.11.2023 року не містить даних, які б мали бути в ній відображені у відповідності до вимог Інструкції №512, а саме не зазначено коду технічного засобу, типу обладнання та його серійного номеру. У постанові навпроти графи «назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер» зазначено «W1M 9,9», що свою чергу не дає неможливості встановити, що саме це за сукупність букв та цифр. Чи є це назвою технічного засобу, його серійним номером, кодом або типом. Вищенаведене свідчить про те, що фактично зафіксовані параметри ТЗ з технічних засобів не можуть вважатися належним доказом та підтверджувати вину позивача у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а отже постанова серії АА №00014501 від 08.11.2023 року підлягає скасуванню. Враховуючи вищевикладене, можна прийти до висновку, що в оскаржуваній постанові серії АА №00014501 від 08.11.2023 року відсутні повні відомості про транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортних засобів, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів (цистерн) зі строєним із трьома вісями, не зазначено коду технічного засобу, типу обладнання та його серійного номеру, яким здійснювалось фіксування, а отже не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Аналізуючи усі обставини по справі, можна прийти до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 cт. 132-1 КУпАП, а отже постанова серії АА №00014501 від 08.11.2023 року підлягає скасуванню. Проаналізувавши матеріали які містяться у справі, вбачається відсутність належних і допустимих доказів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 cт. 132-1 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова прийнята на підставі не підтверджених висновків щодо порушенням позивачем вимог пункту 22.5 ПДР України в частині перевищення нормативних параметрів навантаження на осі, а тому відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення, що є підставою для задоволення позову.
Також вказувала, що 11.01.2024 року державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви Державної служби України з безпеки на транспорті та постанови серії АА №00014501 від 08.11.2023 року та арешт г коштів, що знаходяться на відкритих рахунках боржника. 19 січня 2024 року позивач сплатила у повному обсязі на рахунок Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові СМУ МЮ у Державній казначейській службі України борг по виконавчому провадженні № 37795190 у розмірі 37 700,00 грн (із урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження). Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі суд визнав протиправною та скасував, стягується на користь платника згідно зі ст. 1212 ЦК як безпідставно утримувану. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі за позовом товариства до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) щодо повернення платникові суми адміністративно-господарського штрафу у постанові від 08 серпня 2023 року № 910/5880/21. З урахуванням викладеного до суду було подано даний позов.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідач, ознайомившись з позовними вимогами Позивача, не може погодитись з ними, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Перш за все слід зазначити, що здійснюючи перевезення вантажу із певними відхиленнями від встановлених нормативів, користувач транспортним засобом завідомо погоджується на перевищення встановлених вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. Таке рішення призводить до негативної ситуації з автодорогами, оскільки перевезення вантажів із перевищення нормативних вагових та/або габаритних параметрів передусім пошкоджує дорожнє покриття, порушуючи його міцність та цілісність, що в подальшому спричиняє руйнування дорожнього полотна.
Тобто, встановлення відповідних нормативів та притягнення до відповідальності за їх перевищення слугує превентивним та компенсаційним заходом, що в свою чергу підвищить безпеку руху на автодорогах та слугуватиме збереженню українських автошляхів. Як наслідок, саме від обачності водіїв при дотриманні встановлених параметрів транспортних засобів під час здійсненне перевезення вантажу та збереження стану доріг залежить якість та своєчасність забезпечення потреб економіки, соціальної сфери громадян.
Відповідач вважає помилковими висновки Позивача про те, що зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам Інструкції № 512 та не відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, оскільки зміст постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі відповідає вимогам, що визначені у п. 17 Порядку № 1174, а також ст. 283 КУпАП, виходячи з наступного.
Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що в ній наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, навантаження на строєні осі.
Що стосується такої інформації як смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, то така інформація не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації.
При цьому, в п. 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, на яку посилається Позивач, не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб. Також, Інструкцією від 27.09.2021 № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення. Крім того, в постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу, із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР.
Щодо вагових параметрів транспортного засобу, які зафіксовані автоматичним пунктом зазначали, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом Позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові.
Згідно з частини 2 статті 132 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм від 5% до 10% включно.
Таке перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги.
Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (надалі Порядок № 1174) у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно- вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (надалі - Правила № 30). Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється. У той же час, відповідно до пункту 3 Правил № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 25 Правил № 30 встановлено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.
Згідно пункту 4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Отже, особа підлягає адміністративній відповідальності при допущенні перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм починаючи з певної межі перевантаження, а саме 5%. При незначному перевищенні нормативних параметрів (до 5%) не утворюється подія адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП.
Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей: - про транспортний засіб; - відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення; - наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; - та метаданих, сформованих автоматичним пунктом (пункти 2, 16 Порядку № 1174).
В позовній заяві позивачем зазначено про некоректну роботу автоматичного зважувального комплексу WIM 9.9, оскільки наявна розбіжність між зафіксованими параметрами транспортного засобу, які відображені в постанові про адміністративне правопорушення серії АА 00014501 від 08.11.2023 та даними фотофіксації в автоматичному режимі, оскільки в постанові зафіксовано рух транспортного засобу з 4 осями, а на фото відображено наявність 5 осей, що на його думку є підставою для скасування постанови. Факт належної фіксації руху транспортних засобів Позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, а також справності технічного засобу та достовірності встановлених ним відомостей повідомляємо, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 9.9, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, підтверджується: - сертифікатом перевірки типу №UA.TR.001 76-20; - сертифікатом відповідності №UA.TR.001 35 209-21; - свідоцтвом про повірку №35-02/1291, №35-02/1292 від 16.10.2023, чинний до 10.10.2024.
Враховуючи відповідність автоматичного вагового комплексу WIM 9.9 законодавчо встановленим технічним вимогам відповідності, Державною службою України з безпеки на транспорті зафіксовано, що 06.11.2023 о 13 год 31 хв. за адресою Н-01, км 198+300, Черкаська обл. рухався транспортний засіб DAF XF 105.460 , ДНЗ НОМЕР_1 з піднятою віссю. Отже, твердження Позивача про невідповідність кількості осей транспортного засобу є хибним та таким, що не відповідає дійсності, оскільки з фото транспортного засобу DAF XF 105.460 , ДНЗ НОМЕР_1 , чітко видно, що третя вісь не має зчеплення з асфальтним покриттям та розташована вище ніж інші осі. З наявних фото вбачається, що транспортний засіб оснащений піднімною (додатковою) віссю, але остання не була врахована при фіксуванні порушення, оскільки була піднята та не використовувалась. Піднімна (додаткова) вісь автомобіля розташовується за його провідною віссю і оснащена приводом, що дозволяє їй опускатися і підійматися. У разі підняття додаткової осі, остання не контактує з поверхнею дорожнього покриття. Підняття осі допомагає скоротити знос покришок і знизити витрату палива. У випадках, коли масу автомобіля необхідно розподілити на велику площу, водій опускає додаткову вісь, тим самим розвантажуючи інші осі автомобіля. Водій може керувати осями за допомогою вимикача, розташованого в його кабіні. Включаючи подачу повітря в пневмосистему осі, він опускає її на дорожнє покриття і знижує навантаження на інші осі транспортного засобу. І навпаки, скидаючи повітря з пневмосистеми, водій підіймає вісь, і навантаження на решту осей зростає. Таким чином, вищезазначеними доказами підтверджено, що Позивач допустив перенавантаження на озвоєні осі транспортного засобу. Водій здійснив підняття осі, що спричинило збільшення навантаження на вісь, та призвело до порушення правил п.22.5 ПДР. Тобто, в момент руху загальна маса перевищила навантаження на вісь, яка є подвоєною.
Також представник відповідача вказувала, що товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача, тому посилання позивача на те, що перевезення позивачем товару відповідно до товарно-транспортної накладної, з урахуванням ваги автомобіля та причепу, виключає перевантаження транспортних засобів, є необґрунтованими.
Отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами). Дії посадових осіб Відповідача під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України. Оскаржувана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах.
Представник позивача адвокат Шевцова Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача Бодак М.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні посилаючись на його необґрунтованість з підстав, зазначених в відзиві.
Суд, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За змістом положень ч. 2, ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
У разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.
Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначать положення ЗУ «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001р. за №2344-III (надалі - Закон № 2344-III).

Положеннями ч. 12 ст. 6 Закону №2344-III визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

За правилами ст. 33 ЗУ «Про автомобільні дороги» від 8.09.2005р. за №2862-IV (надалі - Закон №2862-IV), рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному КМУ.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001р. за № 30 (надалі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Постановою КМУ від 27 грудня 2019р. за №1174 затверджено Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (надалі - Порядок №1174).

Положеннями п.1 Порядку №1174 встановлено, що цей Порядок визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі.

Згідно з п.2 Порядку №1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до п. 8 Порядку №1174 автоматичні пункти встановлюються в місцях (на ділянках) руху вантажних транспортних засобів на: автомобільних дорогах загального користування державного значення - за рішенням органу управління таких доріг; автомобільних дорогах загального користування місцевого значення - за рішенням облдержадміністрацій; вулицях і дорогах у містах та інших населених пунктах - за рішенням органу місцевого самоврядування.

Місця встановлення автоматичних пунктів погоджуються з Укртрансбезпекою.

Вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою КМУ від 24 лютого 2016р. за №163.

Згідно з п.12 Порядку №1174, автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до п.13 Порядку №1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Відповідно до п.16,17 Порядку №1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли. Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Окрім того, п. 1.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що наземними транспортними засобами визнаються пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Положеннями ч.1 ст.1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» встановлено, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіпом визнається причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра маси транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997р. за №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998р. за №128/2568 (надалі - Правила №363), визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001р. за №1306, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно з інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

При цьому, сідельний тягач в поєднанні з напівпричепом складають автомобільний поїзд та являються транспортним засобом, єдиним призначенням якого є перевезення вантажів, відтак, відносяться до категорії вантажних автомобілів.

Наведене кореспондується з п.2.13 Правил дорожнього руху, відповідно до якого транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Судом встановлено, що постановою серії АА №00014501 від 08.11.2023 року заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Криштоп Я.І., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 06.11.2023 року о 13 год. 31 хв., за адресою Н-01, км 198+300, Черкаська область, зафіксовано транспортний засіб DAF ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11.825% (1.892 тон), при дозволеному максимальному навантаженню здвоєні осі 16 тон та відстані між осями від 1м. до 1.3 м., відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 9,9, який відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94.

У судовому засіданні досліджувались: свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02/1291, яке чинне до 10.10.2024 року про повірку приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу: інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС). (Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM). Підсистема вагового контролю ТЗ № Н-01 Київ-Знам`янка, км 198+300 /WIM 09// GPS:49.225449, 31.834235, виробник ТОВ «СЕА ЕЛЕКТРОНИІКС Україна». За результатом повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ OSML R-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування».) та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02/1292, яке чинне до 10.10.2024 року про повірку приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу: інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС). (Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM09/). Підсистема вагового контролю ТЗ № Н-01 Київ-Знам`янка, км 198+300 /WIM 09| GPS:49.225449, 31.834235, смуга 2, прямий напрямок руху, крайня права. Виробник ТОВ «СЕА ЕЛЕКТРОНИІКС Україна». За результатом повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ OSML R-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування».), що підтверджує позицію відповідача про належну роботу вказаних технічних засобів.

Відповідно до постанови, кількість вісей транспортного засобу: DAF ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 4 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3790 мм, 2-3: 6170 мм, 3-4: 1270 мм; навантаження на вісь 1 7350 кг, 2- 12150 кг, 3- 10450 кг, 4- 10850 кг; загальна маса 40800 кг.

Суд погоджується з запереченнями відповідача та зазначає, що твердження позивача про невідповідність кількості осей транспортного засобу є помилковими та такими, що суперечать наявним та дослідженим доказам. З фото транспортного засобу DAF XF 105.460, ДНЗ НОМЕР_1 , чітко видно, що третя вісь не має зчеплення з асфальтним покриттям та розташована вище ніж інші осі. Даний факт не заперечувала у судовому засіданні і представник позивача. З наявних фото вбачається, що транспортний засіб оснащений піднімною (додатковою) віссю, але остання не була врахована при фіксуванні порушення, оскільки була піднята та не використовувалась. Піднімна (додаткова) вісь автомобіля розташовується за його провідною віссю і оснащена приводом, що дозволяє їй опускатися і підійматися. У разі підняття додаткової осі, остання не контактує з поверхнею дорожнього покриття. Підняття осі допомагає скоротити знос покришок і знизити витрату палива. У випадках, коли масу автомобіля необхідно розподілити на велику площу, водій опускає додаткову вісь, тим самим розвантажуючи інші осі автомобіля. Водій може керувати осями за допомогою вимикача, розташованого в його кабіні. Включаючи подачу повітря в пневмосистему осі, він опускає її на дорожнє покриття і знижує навантаження на інші осі транспортного засобу. І навпаки, скидаючи повітря з пневмосистеми, водій підіймає вісь, і навантаження на решту осей зростає.

Таким чином, вищезазначеними доказами підтверджено, що позивач допустив перенавантаження на озвоєні осі транспортного засобу. Водій здійснив підняття осі, що спричинило збільшення навантаження на вісь, та призвело до порушення правил п.22.5 ПДР. Тобто, в момент руху загальна маса перевищила навантаження на вісь, яка є подвоєною.

Формула розрахунку відсотків перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції № 512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР.

Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначено у спірній постанові похибка пристрою для параметру загальної маси ТЗ становить 10 % від фактичної маси ТЗ, а для параметру навантаження на здвоєні осі транспортного засобу становить 16 % від фактичного навантаження на осі.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу виглядає так: 21300-16000 (16%х21300)/16000)х100=11,825% із врахуванням похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає 16% щодо визначення навантаження на здвоєні осі.

Зазначені показники відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

Слід врахувати, що інформація, яка міститься в автоматично сформованій технічним приладом картці габаритно-вагового контролю, не містить розбіжностей з відомостями, зазначеними у постанові від 08.11.2023 серія АА № 00014501.

Спірна постанова від 08.11.2023 серія АА № 00014501 має посилання на загальнодоступний веб-сайт в мережі інтернет: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/ АА00014501, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі, використавши ідентифікатор доступу BD0mSDOfkTUSL.

Так, суд , перейшовши за вищевказаним посиланням, встановив, що в системі «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень» наявна фотографія, з якої можливо ідентифікувати автомобіль з та номерним знаком НОМЕР_1 (1 фото), наближений номерний знак (1 фото), а також віддалене фото транспортного засобу в момент проїзду через пункт габаритно-вагового контролю 06.11.2023 о 13:32 год (1 фото).

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що наданими відповідачем до матеріалів справи фотографіями у сукупності з інформаційною карткою габаритно-вагового контролю підтверджується факт пересування автомобілю DAF ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 через пункт зважування.

Суд зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення підтверджуються наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, є належним чином доведені та відображені у спірній постанові.

Посилання позивача на інформацію, яка відображена у товарно-транспортній накладній № 0611/1 від 06.11.2023, де маса вантажу меляса (нетто) - 24020 кг, загальна маса (брутто) 39580 кг, не спростовують вчинення позивачем вищевказаного правопорушення, оскільки вказаний документ можливо скласти в односторонньому порядку, зазначивши довільні показники маси. Водночас, дані сертифікованого автоматичного приладу зважування, яким було вимірено фактичну вагу в момент проїзду автомобіля позивача, не викликають сумніву у їх достовірності.

Крім того, відповідно до п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей.

Перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження загальної маси транспортного засобу, у тому числі на осі ТЗ.

Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Крім того, згідно чинного законодавства жодним національним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху (пункти 2.3а, 2.3 б; 12.1) при перевезенні рідких (рухомих) вантажів.

Переміщення ватажу під час руху не є дозволеним, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Таким чином, оскільки відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху. Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Таким чином, доводи позивача щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, є такими, що спростовуються встановленими під час розгляду справи обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо відсутності інформації про напівпричіп слід зазначити, що в оскаржуваній постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України.

Не зазначення наведених позивачем параметрів не спростовує суті вчиненого правопорушення - рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.

Отже, факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлюється частиною 2 статті 132-2 КУпАП, належним чином зафіксовано, відповідно оформлено та доведено належними доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови від 08.11.2023 серія АА № 00014501 та закриття провадження по справі, а також стягнення коштів за сплату штрафу в сумі 34000 грн..

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача та його представника не знайшли свого підтвердження, факт вчинення правопорушення доводиться належними та допустимими доказами, а тому постанова серії АА № 00014501 від 08.11.2023 є законною, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Стосовно клопотання сторони відповідача звернення до суду з позовом суд зазначає наступне.

Строк звернення до суду передбачено ст. 122 КАС України.

Матеріали позовної заяви знайшло підтвердження, що позивач отримала постанову серії АА № 00014501 від 08.11.2023 саме 17.01.2024, згідно конверту, в якому надійшла позовна заява, адвокатом поштою було направлено позовну заяву 26.01.2024, яка надійшла до суду 29.01.2024.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 500/1912/22 (адміністративне провадження № К/990/20688/22) від 29 вересня 2022 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що строк звернення ОСОБА_1 з позовом позивачем не пропущено.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 77, 242-246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 126, 251-252, 280-284 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення коштів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, , юридична адреса: вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2024 року.

Головуючий суддя Е.Є. Сілантьєва