Справа № 140/5525/24
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/5525/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В. Д.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 93 від 23.11.2023 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.11.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , маючи трудовий стаж понад 25 років та вік 56 років, 17.11.2023, через засоби веб порталу Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Волинській області про призначення пенсії за віком згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надавши всі необхідні документи, в тому числі посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 та довідку військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2015 № 4464 про його безпосередню участь у бойових діях.

З врахуванням того, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/ перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961, заяву позивача розглядало Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області. 29.11.2023 ОСОБА_1 отримав лист від Головного управління ПФУ в Волинській області 36711-36147/Л-02/8-0300/23 про результати розгляду його заяви із рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком № 93 від 23.11.2023. Як вбачається із рішення, ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що: «Заявником надано довідку від 01.10.2015 № 4464 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в якій підстава видачі довідки (розпорядження НГШ № 414/ДПУ від 19.12.2014) не відповідає періоду участі з 29.03.2015 по 01.10.2015 в АТО. Заявнику необхідно надати довідку відповідно до додатку 6 до Порядку № 413 в редакції постанови КМУ від 22 серпня 2023 року № 887».

З зазначеним рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області позивач не погоджується, вважаємо його необгрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства з наступних підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 27.02.2015 по 30.09.2015 проходив військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію», що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 березня 2015р. № 170 та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 7608 від 01.12.2023. В період проходження військової служби, пройшовши шлях від командира відділення до начальника штабу - першого заступника командира НОМЕР_3 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади, позивач брав безпосередню участь в бойових діях на території Луганської та Донецької областей, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 273 від 30.09.2015, довідкою військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2015 № 4464, посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що має право на дострокове призначення пенсії за наявності страхового стажу не менше 25 років, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві від 10.06.2024 відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області зазначає, що до страхового стажу не зараховано: - період навчання в аспірантурі з 15.11.1991 по 15.11.1995, період роботи з 01.02.1996 по 31.12.1997 (є виправлення в році прийому на роботу) згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_5 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки не зазначена дата видачі трудової книжки; період навчання з 01.09.1984 по 28.06.1991 згідно диплому від 28.06.1991, оскільки період навчання перетинається з військовою службою. Позивачем надано довідку від 01.10.2015 № 4464 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в якій підстава видачі довідки (розпорядження НГШ № 414/ДПУ від 19.12.2014) не відповідає періоду участі з 29.03.2015 по 01.10.2015 в АТО. ОСОБА_1 необхідно надати оновлену довідку відповідно до додатку 1 до Порядку № 413 в редакції постанови КМУ від 22 серпня 2023 року № 887. За таких обставин прийнято рішення про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058. З урахуванням викладеного вважає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 27.02.2015 по 30.09.2015 проходив військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію», що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 березня 2015р. № 170 та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 7608 від 01.12.2023. В період проходження військової служби, пройшовши шлях від командира відділення до начальника штабу - першого заступника командира НОМЕР_3 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади, позивач брав безпосередню участь в бойових діях на території Луганської та Донецької областей, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 273 від 30.09.2015, довідкою військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2015 № 4464, посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 , маючи трудовий стаж понад 25 років та вік 56 років, 17.11.2023, через засоби веб порталу Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Волинській області про призначення пенсії за віком згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надавши всі необхідні документи, в тому числі посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 та довідку військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2015 № 4464 про його безпосередню участь у бойових діях.

З врахуванням того, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/ перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961, заяву позивача розглядало Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області. 29.11.2023 ОСОБА_1 отримав лист від Головного управління ПФУ в Волинській області 36711-36147/Л-02/8-0300/23 про результати розгляду його заяви із рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком № 93 від 23.11.2023. Як вбачається із рішення, ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що: «Заявником надано довідку від 01.10.2015 № 4464 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в якій підстава видачі довідки (розпорядження НГШ № 414/ДПУ від 19.12.2014) не відповідає періоду участі з 29.03.2015 по 01.10.2015 в АТО. Заявнику необхідно надати довідку відповідно до додатку 6 до Порядку № 413 в редакції постанови КМУ від 22 серпня 2023 року № 887».

З зазначеним рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області позивач не погоджується, вважаємо його необгрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, а тому звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення дострокової пенсії мають, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та Інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення Із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 101 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10 1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Частиною 1 статті 2 Закону України 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 вказаної статті передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

При цьому, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ст.ст.44, 45 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідачем не заперечується досягнення позивачем віку, достатнього для призначення пенсії згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та наявності в нього необхідного страхового стажу.

Приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок №22-1), визначено, що до заяви про призначення дострокової пенсії за віком додаються документи про проходження військової служби (служби), довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, посвідчення учасника бойових дій, а для осіб з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», або яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», посвідчення учасника бойових дій (у разі відсутності в посвідченні учасника бойових дій пункту і статті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації). Особами з числа резервістів і військовозобов`язаних, особами, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, додаються документи, які підтверджують їх належність до таких осіб (незалежно від наявності в посвідченні зазначених вище відомостей) (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

З аналізу вищенаведеного вбачається, що документами, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій є: 1) документи про проходження військової служби (служби), або 2) довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення, або 3) посвідчення учасника бойових дій.

Отже, положення підпункту 6 пункту 2.1 Порядку 22-1 посвідчення учасника бойових дій та довідку про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення визначають як альтернативні документи, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику бойових дій, кожний з яких окремо є достатнім документом, який засвідчує спеціальний статус особи, яка звернулась за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.06.2021 у справі №340/576/19 (№ К/9901/21501/19).

За приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статус позивача, як учасника бойових дій підтверджений довідкою військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2015 № 4464, витягом з наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 273 від 30.09.2015, посвідченням серії НОМЕР_1 . Належність позивача до особи, яка має статус учасника бойових дій, ніким не оскаржувалася, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано у встановленому законом порядку. Зазначене посвідчення підтверджує те, що позивач є військовослужбовцем, який брав участь у бойових діях, та є документом, який надає йому право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону 1058-IV.

У рішенні відповідач зазначив, що однією з підстав відмови у призначенні пенсії є те, що підстава видачі довідки (розпорядження НГШ №414/ДПУ від 19.12.2014) не відповідає періоду участі з 29.03.2015 по 01.10.2015 в АТО, однак не навів жодного нормативно-правового акту на підтвердження своєї позиції, в якому було б зазначено, що період участі в АТО має відповідати підставі видачі довідки.

Обов`язок належного оформлення довідок покладається саме на військові комісаріати (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) та військові частини, а не на особу, яка звертається за її видачею. Отже, неналежне оформлення таких не може слугувати підставою для відмови у призначенні належної позивачу пенсії.

Крім того, територіальні органи Пенсійного фонду України не позбавлені можливості надсилати уповноваженим органам відповідні запити для уточнення даних.

З урахуванням викладеного вбачається, що відповідачем необґрунтовано і безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії як учаснику бойових дій, а тому прийняте ним спірне рішення не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, і підлягає скасуванню.

Щодо вимог зобов`язального характеру суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України).

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Разом з тим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини").

В пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджувальному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: - пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 23 листопада 2023 року № 93 з огляду на наявність у ОСОБА_1 умов для реалізації права на одержання дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії позивачу з 17 листопада 2023 року (з часу звернення із заявою) має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності - ГУ ПФУ в Донецькій області.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належним способом відновлення порушених прав ОСОБА_1 буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити йому дострокову пенсію за віком на підставі пункту 4 частини 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту його звернення, тобто з 17.11.2023.

Таким чином, необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Волинській області, яке не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні підстави для покладання на нього обов`язку здійснити призначення пенсії за заявою від 17 листопада 2023 року.

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як орган, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання.

Отже, виходячи із встановлених обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України, наведених у рішенні висновків Верховного Суду щодо застосування до спірних правовідносин положень чинного законодавства та способу захисту порушених прав у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Частинами першою, третьою статті 139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області (рішенням якого позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду із цим позовом) необхідно стягнути судовий збір у сумі 1937,92 грн, сплата якого підтверджується квитанцією від 22 травня 2024 року (а. с. 06).

Керуючись статтями 6, 72-77, 244, 246, 250, 255, 262, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 93 від 23.11.2023 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію відповідно до п. 4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.11.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати у сумі 1937,92 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, 3, ).

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (, адреса: 43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В).

Суддя В.Д. Ковальчук