Справа № 460/4479/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2024 року м. Рівне №460/4479/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 01 лютого 2023 року за № 91 про відмову у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити призначення га виплату пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 30 січня 2023 року.

Ухвалою від 30.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як потерпілому від Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідач відмовив у призначенні даного виду пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного періоду постійного проживання (постійної роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993. На думку позивача, вказана відмова є протиправною та такою, що порушує гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 06.06.2024 позовну заяву залишено без руху запропоновано позивачці протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали усунути вказані вище недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення, а також доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 14.06.2024 визнано причини пропуску строку для звернення поважними та поновлено пропущений строк звернення до суду.

Відповідачем 2 Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними, оскільки орган Пенсійного фонду, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, діяв у повній відповідності з вимогами чинного законодавства. Зокрема, умови надання пенсій за віком особам, які проживали або працювали у зоні посиленого радіологічного контролю, визначено ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому зазначив, що Порядок № 22-1 передбачає вичерпний перелік документів, якими підтверджуються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення права громадян, що потерпіли від Чорнобильської катастрофи, на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. При цьому, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення у вказаному переліку відсутнє. З огляду на викладене, факт постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення не може бути підтверджений судовим рішенням. Позивач не має права на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Тому, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки від 18.01.2024 №947 виданою Зарічненською селищною радою Вараського району Рівненської області ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Згідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. № 106 село Морочне, Вараського району, Рівненської області, в якому проживає ОСОБА_1 , відноситься до зони гарантованого добровільного відселення 3 категорії радіаційного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , видане 15.08.1995 року Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

За заявою ОСОБА_1 від 09.11.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області їй була призначена пенсія за віком із зменшенням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В подальшому за результатами перегляду рішення про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області 01.02.2023 було винесено рішення про відмову у призначенні такої пенсії за віком, оскільки факт постійного проживання чи роботи у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення упродовж трьох років документально не підтверджено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав), але й фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав).

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 N 1058-IV (далі - Закон N 1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 N 1058-IV (далі - Закон N 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 796-XII від 28.02.91 (далі - Закон N 796-XII).

Згідно зі ст. 49 Закону N 796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Положеннями ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 N 1788-XII визначено умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом N 796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 55 Закону N 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону N 796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому, відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року (ч. 2 ст. 55 Закону N 796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.93 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.86 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки (з 26.04.86 по 01.01.93) проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років. Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, не може перевищувати 6 років.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України N 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок N 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") (абз. 9 п. п. 5 п. 2.1 розділу II)

Як визначено статтею 14 Закону N 796-XII категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (ч. 3 ст. 65 Закону N 796-XII).

Відповідно до ст. 15 Закону N 796-XII, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом N 796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі N 344/9789/17, від 28.03.2018 у справі N 333/2072/17, від 08.05.2018 у справі N 708/1022/17, від 31.10.2019 у справі N 212/12245/13-а та в силу приписів ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при вирішенні даної справи.

Судом встановлено, що 15 серпня 1995 року Рівненською обласною державною адміністрацією Позивачу видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 .

Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 у справі N 344/9789/17, від 24.10.2019 у справі N 152/651/17, від 25.11.2019 у справі N 464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі N 212/5780/16-а.

Таким чином, суд зазначає, що факт видачі позивачу уповноваженим органом держави посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" підтверджує факт проживання або роботи позивача станом на 01.01.93 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Отже, висновки Відповідача 1 про не проживання позивача станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення та відсутність у нього права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є безпідставними.

В матеріалах справи міститься довідка Зарічненської селищної ради Вараського району Рівненської області від 18.01.2024 №947, якою підтверджено, що ОСОБА_1 з 19.06.1991 по даний час зареєстрована та постійно проживає в АДРЕСА_1 , яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення 3 категорії радіаційного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС .

Підставою видачі довідки є погосподарські книги села Морочне.

Доказів того, що дана довідка є неправдивою або відкликаною відповідним органом місцевого самоврядування судом не встановлено, а отже є належним доказом у справі.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, с. Морочне, Вараського району, Рівненської області відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Підставою прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Відповідачем 1, слугувало не підтвердження факту постійного проживання чи роботи у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення упродовж трьох років.

Однак, суд зазначає, що пенсійним органом не взято до уваги рішення Зарічненського районного суду Рівненської області, яким встановлено факт проживання ОСОБА_1 в селі Морочне, Зарічненського району, Рівненської області з 06.11.1987 по 21.06.1991.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт проживання позивача у періоди з 06.11.1987 по 21.06.1991, з 19.06.1991 по даний час на території зони гарантованого добровільного відселення надає ОСОБА_1 право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Крім того, обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону N 796-XII є наявність у особи відповідного страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

В силу статті 26 Закону N 1058-IV, для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку необхідний наявний страховий стаж, зокрема у період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 на день звернення із заявою про призначення пенсії (30.01.2023) досягла віку 56 років 0 місяців 8 днів та має наявний страховий стаж - 24 років 3 місяців 28 днів.

Також, відповідач 1 підтвердив наявність у ОСОБА_1 необхідного віку та страхового стажу в рішенні про відмову в призначенні пенсії від 01.02.2023 року за №91.

Таким чином, станом на дату звернення Позивача із заявою про призначення пенсії, вік та наявний страховий стаж відповідав вимогам Закону N1058-IV з урахуванням права, встановленого нормою Закону N 796-XII на зменшення пенсійного віку.

При цьому, суд звертає увагу, що відсутність необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.93 було єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії згідно із заявою від 30.01.2023, і така спростована.

У сукупності викладеного, спірне рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону N 796-XII не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення та соціальний захист, а отже є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону N 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії 30 січня 2023 року, то пенсія позивачу повинна бути призначена з 30.01.2023.

Частинами 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень не довели правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи позивача та аргументи, якими обґрунтовано позовні вимоги, знайшли своє підтвердження, а тому позовна заява підлягає до задоволення в повному обсязі.

За таких обставин, приходимо до висновку, що Відповідач 1 відмовив у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку всупереч вимогам чинного законодавства України, без урахування наданих документів та усіх обставин, чим порушив права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 01 лютого 2023 року за №91 про відмову ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 , пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 30 січня 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 червня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (площа Народна, буд. 4,м. Ужгород,Закарпатська обл.,88008, ЄДРПОУ/РНОКПП 20453063)

Суддя Н.В. Друзенко