Справа № 160/9396/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2024 рокуСправа №160/9396/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
11.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» (далі -позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.01.2024 №1314/6/04-36-07-03-13 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.01.2024 №1314/6/04-36-07-03-13 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України є протиправним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам та чинному податковому законодавству України, оскільки на адресу контролюючого органу складено та направлено повідомлення про неможливість вивезення первинних документів та втрату первинних документів з вичерпними поясненнями та документами, що підтверджують реальність доводів позивача, з проханням застосування до нього спеціальних правил для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, передбачених пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 позовну заяву Приватного виробничо-комерційного підприємства "ПРОМТЕХСНАБ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.
Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви (скарги) протягом 5 (п`яти) днів, з моменту отримання копії ухвали, шляхом:
- надання уточненої позовної заяви, в якій конкретизувати та привести позовні вимоги у відповідність до вимог ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, разом із копіями відповідно по кількості учасників справи;
18.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додану уточнену позовну заяву, у якій позовні вимоги викладені наступним чином:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.01.2024 №1314/6/04-36-07-03-13 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Також додано платіжну інструкцію №1426 від 10.04.2024 на суму 2422,40 та докази направлення відповідачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/9396/24 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі №160/9396/24 за позовною заявою Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.
14.05.2024 на адресу суду від представника ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 витребувано у Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» наступні докази:
- належним чином засвідчену копію Договору про здійснення юридичного аудиту, правової оцінки діяльності та зберігання документів №01/04/21-1 від 01.04.2021;
- належним чином засвідчені копії Додаткових угод до Договору про здійснення юридичного аудиту, правової оцінки діяльності та зберігання документів №01/04/21-1 від 01.04.2021 (за наявності);
- належним чином засвідчені копії Додаткових угод до Договору оренди приміщення №1004/2020 від 01.01.2020.
27.05.2024 на адресу суду від представника ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2024.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний).
Як встановлено судом, 01.04.2021 між ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» та Адвокатом Вовків Ростиславом Васильовичем укладено Договір про здійснення юридичного аудиту, правової оцінки діяльності та зберігання документів №01/04/21-1 від 01.04.2021.
Згідно з пунктом 1.2 цього Договору, ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ», як поклажодавець передає Адвокату ОСОБА_1 , як зберігачу, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання з 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2024 року включно та зобов`язується повернути Поклажедавцеві у схоронності документи (далі - Майно) відповідно до актів «Про приймання-передавання документів», які є невід`ємними частинами до даного договору та мають однакову юридичну силу.
Відповідно до пункту 1.3 цього Договору, дострокове повернення Поклажодавцеві Майна неможливе.
Пунктом 5.3 цього Договору визначено, що сторона, що постраждала від форс-мажорних обставин, повинна негайно (до 30 днів) повідомити іншу Сторону про виникнення, характер і можливий строк дії таких обставин.
Пунктом 5.4 цього Договору визначено, форс-мажорні обставини підтверджуються довідкою Торгово-промислової палати України (її регіональними відділеннями) або іншим компетентним органом.
Згідно з актами приймання-передавання документів №1 від 03.04.2021, №2 від 10.03.2022 та №3 від 25.07.2023 Адвокату ОСОБА_1 передані первинні документи ПВКП ПРОМТЕХСНАБ» фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2019 по 30.06.2023.
У свою чергу, між Адвокатом Вовків Р.В. та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди приміщення №1004/2020 від 01.01.2020.
Орендодавець ( ОСОБА_2 ) передає, а Орендар приймає (Адвокат Вовків Р.В.) у тимчасове платне користування приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 37,4 кв.м (п.1.1.).
Строк оренди спливає разом із закінченням строк дії даного Договору 31.12.2021 (п.4.1).
Строк оренди може бути змінений шляхом укладення сторонами Додаткової угоди до Договору (п. 4.2).
Також, між Адвокатом Вовків Р.В. та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди приміщення №1005/2022/2 від 04.01.2022.
Орендодавець ( ОСОБА_2 ) передає, а Орендар приймає (Адвокат Вовків Р.В.) у тимчасове платне користування приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 37,4 кв.м (п.1.1.).
Строк оренди спливає разом із закінченням строку дії даного Договору 30.11.2024 (п.4.1).
Строк оренди може бути змінений шляхом укладення сторонами Додаткової угоди до Договору (п. 4.2).
Згідно з актом приймання-передачі від 04.01.2022 до Договору оренди приміщення №1005/2022/2 від 04.01.2022, Орендодавець ( ОСОБА_2 ) передав, а Орендар (Адвокат Вовків Р.В.) прийняв у тимчасове платне користування приміщення за адресою: м. Нікополь, вул. Довгалівська, 14, загальною площею 37,4 кв.м.
27.09.2023 о 00.05 год. з боку тимчасово окупованої Запорізької області засобами й силами військових формувань РФ із застосуванням засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, із ствольної артилерії було здійснено обстріл території м. Нікополь, Дніпропетровської області, внаслідок чого пошкоджено об`єкти цивільної інфраструктури, а саме: комплекс будівель та споруд, що знаходиться по вул. Довгалівська, 14, м. Нікополь, Дніпропетровської обл.
Листом б/н Адвокат Вовків Р.В. повідомив позивача про знищення, зокрема, основних засобів та оригіналів документів фінансово-господарської діяльності ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» та інших документів.
ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» звернулось до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з Повідомленням про втрату (знищення) первинних документів під час артилерійського обстрілу з боку тимчасово окупованої Запорізької області від 26.12.2023 року за №38, на підставі пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Рішенням ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 10.01.2024 за №1314/6/04-36-07-03-13 розглянуто Повідомлення про втрату (знищення) первинних документів під час артилерійського обстрілу з боку тимчасово окупованої Запорізької області ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» та відмовлено у застосуванні положень підпункту 69.28 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України до ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ».

В обґрунтування зазначеного рішення контролюючим органом зазначено, що згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004) Нікопольська міська територіальна громада включена до переліку територій на яких ведуться активні бойові дії (дата початку бойових дій - 21.07.2022).

Як зазначив відповідач, податкова адреса ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» не підпадає під перелік визначений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (із змінами і доповненнями).

Також, як зазначив відповідач, ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» не вжито заходів розумної обережності щодо передачі первинних документів на територію, на якій ведуться активні бойові дії (дата початку бойових дій - 21.07.2022) та не здійснено вивезення документів з такої території, з метою забезпечення їх збереження. Разом з тим, зауважено, що ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» до повідомлення не надано документальне підтвердження обставин, що призвели до неможливості вивезення первинних документів після 21.07.2022.

За змістом повідомлення ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» зазначено, що за період часу з 03.04.2023 по 25.07.2023 Адвокату були передані первинні документи фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2019 по 30.06.2023, при цьому, до повідомлення надано акти приймання-передавання документів від 03.04.2021 №1, від 10.03.2022 №2, від 25.07.2023 №3.

Отже, як зазначив відповідач, наведена ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» в повідомленні інформація щодо періоду передання первинних документів не відповідає періодам, зазначеним в актах приймання-передавання документів.

Крім того, відповідачем вказано, що ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» в повідомленні чітко не зазначено повну назву документів, як того потребує абзац 3 пункту 69.28 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Також, як вказує відповідач, ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» до повідомлення про втрату (знищення) первинних документів не надано інформацію про проведення відповідної інвентаризації.

Відтак, на думку контролюючого органу, викладене може свідчити про наявність у підприємства таких документів на час складання зазначеної податкової звітності з податку на прибуток підприємств.

Однак, позивач вважаючи, що рішення про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 статті 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

На підставі пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, затвердженими відповідними законами України дія воєнного стану продовжувалася та діє на теперішній час.

Законом України від 12.05.2022 року №2260-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" (далі - Закон №2260), який набрав чинності 27.05.2022 року, внесено зміни до пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Відповідно до положень підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

При цьому, підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 69.28 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на 15.06.2022 року, установлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.

Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за зазначені звітні періоди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та територій, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі, якщо платник податків позбавлений можливості вивезти первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, у зв`язку з їх знаходженням на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, зокрема, такий суб`єкт господарювання зобов`язаний повідомити про ці обставини податковий орган. Контролюючий орган в свою чергу розглядає таке повідомлення та відповідно приймає вмотивоване рішення про мораторій на проведення перевірок або відмову у задоволенні повідомлення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Згідно з пунктом 45.2. статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Так, судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, між ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» та Адвокатом Вовків Ростиславом Васильовичем укладено Договір про здійснення юридичного аудиту, правової оцінки діяльності та зберігання документів №01/04/21-1 від 01.04.2021.

Згідно з пунктом 1.2 цього Договору ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ», як поклажодавець передає Адвокату ОСОБА_1 , як зберігачу, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання з 01 квітня 2021 року до 31 грудня 2024 року включно та зобов`язується повернути Поклажедавцеві у схоронності документи (далі - Майно) відповідно до актів «Про приймання-передавання документів», які є невід`ємними частинами до даного договору та мають однакову юридичну силу.

В свою чергу, між Адвокатом Вовків Р.В. та ФОП ОСОБА_2 укладались договори оренди приміщення, а саме: договір оренди приміщення №1004/2020 від 01.01.2020 та договір оренди приміщення №1005/2022/2 від 04.01.2022, відповідно до умов яких, Орендодавець ( ОСОБА_2 ) передає, а Орендар приймає (Адвокат Вовків Р.В.) у тимчасове платне користування приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 37,4 кв.м (п.1.1).

Строк оренди спливає разом із закінченням строку дії даного Договору 30.11.2024 (п.4.1 Договору №1005/2022/2 від 04.01.2022).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №1668/39004, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі Перелік №309) , а також визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789 (із змінами). Наказ від 22 грудня 2022 року № 309 набрав чинності з 27 грудня 2022 року.

Судом встановлено, що згідно з підпунктом 2.1 Переліку №309, з 21.07.2022 Нікопольська міська територіальна громада, зокрема м. Нікополь, є територією активних бойових дій.

Згідно з довідкою по кримінальному провадженню №0000660, виданою Нікопольським районним управлінням поліції ГУНП України в Дніпропетровській області та акту про пожежу від 27.09.2023, складеним посадовими особами ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, 27.09.2023 о 00.05 год. з боку тимчасово окупованої Запорізької області засобами й силами військових формувань РФ із застосуванням засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, із ствольної артилерії було здійснено обстріл території м. Нікополь, Дніпропетровської області, внаслідок чого пошкоджено об`єкти цивільної інфраструктури, а саме: комплекс будівель та споруд, що знаходиться по вул. Довгалівська, 14, м. Нікополь, Дніпропетровської обл.

Внаслідок обстрілу знищено та пошкоджено наступні речі та майно, зокрема, оригінали документів фінансово-господарської діяльності ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» () за період 2019 - 30.06.2023, та інші документи.

Доводи відповідача, викладені в оскаржуваному рішенні, про те, що позивач в наданому додатку до листа зазначив перелік первинних документів, на підставі яких здійснювався облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування, але не зазначив податкові (звітні) періоди цих документів, суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог підпункту 69.28 повідомлення подається в довільній формі, що свідчить про те, що відсутня будь-яка затверджена форма такого повідомлення.

При цьому, відповідно до підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України незазначення звітного періоду окремо по кожному документу та ненадання інформації про проведення інвентаризації документів не є підставою незастосування положення зазначеної норми Кодексу.

Як вже зазначалось, відповідно до вимог підпункту 69.28 повідомлення подається в довільній формі, що свідчить про те, що відсутня затверджена форма такого повідомлення.

Між тим, суд також зауважує, що законодавство не закріплює за платником імперативного обов`язку, що первинні документи мають зберігатися виключно в офісних приміщеннях.

Більш того твердження відповідача про те, що ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» в повідомленні чітко не зазначено повну назву документів, як того потребує абзац 3 пункту 69.28 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України не заслуговує на увагу та є безпідставним, оскільки вказаний абзац містить вимогу лише про надання загального переліку первинних документів, і лише за можливості - із зазначенням реквізитів.

Також суд відхиляє твердження, викладені у спірному рішенні, про те, що ПВКП «ПРОМТЕХСНАБ» повинно було надати до повідомлення підтвердження обставин, що призвели до неможливості вивезення первинних документів після 21.07.2022, оскільки означене не передбачено вимогами підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Окрім того, суд критично ставиться до посилань контролюючого органу на лист Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області від 26.03.2024 №55/8-1948 (вх. до ГУ ДПС від 02.04.2024 №29880/5), оскільки під час прийняття спірного рішення відомості вказаного листа не були враховані або використані, що підтверджується змістом оскаржуваного рішення.

Зі змісту п. 69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України випливає запровадження законодавцем двох окремих та самостійних процедур, ініціювання яких зацікавленою особою платником податків призводить до виникнення або тимчасової перешкоди/перепони у здійснені заходів податкового контролю у вигляді документальних перевірок (повідомлення про неможливість пред`явлення первинних документів через неможливість вивезення первинних документів зумовлює виникнення мораторію на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів), або до виникнення постійної перешкоди/перепони у здійснені заходів податкового контролю у вигляді документальних перевірок (повідомлення про неможливість пред`явлення первинних документів через втрату первинних документів зумовлює виникнення абсолютної у часі заборони на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів).

При цьому, прямо визначеним законом наслідком обох згаданих причин є неможливість пред`явлення первинних документів.

У силу спеціального застереження п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган.

Суд відмічає, що у процитованій частині положення п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України прямо кореспондують положенням ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із тим, такий підхід законодавця до регламентування спірних правовідносин не сприяє виконанню судом завдання за ч. 1 ст. 2 та ч. 4 ст. 9 КАС України в частині з`ясування об`єктивної істини у спорі і вирішення справи на підставі вичерпно і повно установлених справжніх обставин фактичної дійсності.

Водночас із цим, застосування судом сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 стандартів доказування, згідно з якими: 1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були; 2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування; у спірних правовідносинах обмежено як визначеними п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України вимогами до змісту повідомлення платника податків про втрату первинних документів (рівно як і до змісту повідомлення про неможливість вивезення первинних документів) (у силу яких в повідомленні платник податків зобов`язаний зазначити лише обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, але не обтяжений обов`язком подання доказів на підтвердження цих обставин), так і фізично доступними джерелами здобуття об`єктивних даних про безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між факторами ведення бойових дій та втратою первинних документів, а також надзвичайно істотними і суттєвими правовими наслідками для інтересів держави у сфері податкової справи (незмінна на майбутнє та постійна у часі заборона на проведення документальної перевірки у разі прийняття контролюючим органом рішення (вчинення управлінського волевиявлення) про застосування до платника податків п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України).

Окреслені фактори у поєднанні з проголошеним у приписах ст.8 Конституції України верховенством права призводять до виникнення у суб`єкта владних повноважень - контролюючого органу у спірних правовідносинах обов`язку неухильного дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України та доведення поза розумним сумнівом факту фізичної здатності учасника суспільних відносин - платника податків або пред`явити первинні документи через відсутність обставин втрати первинних документів (знищення, викрадення тощо), або пред`явити первинні документи через відсутність обставин неможливості вивезення первинних документів з місця їх зберігання (знаходження тощо).

Суд відмічає, що за змістом п.п. 69.28 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України обов`язковою кваліфікуючою умовою, зокрема, є неможливість пред`явлення первинних документів через втрату документів унаслідок саме бойових дій на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.

Також суд зауважує, що у силу спеціального застереження п.п. 69.28 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України до винесення остаточного рішення у справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

Отже, навіть сама по собі лише обставина прийняття адміністративним судом позову платника податків до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі вже унеможливлює здійснення суб`єктом владних повноважень заходу податкового контролю у вигляді документальної перевірки платника податків з приводу дотримання податкової дисципліни в частині достовірності та повноти нарахування і спати податків (зборів).

Вирішуючи цей спір суд зважає, що відповідно до п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України (п.п. 16.1.1 п. 16.1 ст. 16); вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (п.п. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16); 16.1.4. сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16).

У розумінні п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилом п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Разом із тим, за приписами п. 37.3 ст. 37 Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: 37.3.1. ліквідація юридичної особи; 37.3.2. смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; 37.3.3. втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; 37.3.4. скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Також окремими (не згаданими прямо у п. 37.3 ст. 37 Податкового кодексу України) підставами для припинення податкового обов`язку учасника суспільних відносин є збіг визначеного п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (або іншою прямо згаданою у законі нормою права) строку давності на самостійне визначення контролюючим органом суми грошових зобов`язань платника податків, процедура списання безнадійного податкового боргу у порядку ст.101 Податкового кодексу України, а також запроваджена п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України заборона на проведення контролюючим органом документальної перевірки у разі складання платником податків повідомлення про втрату первинних документів унаслідок бойовий дій на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України після прийняття контролюючим органом про застосування до платника податків п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України.

У силу правових позицій постанови Верховного Суду від 19.03.2024 у справі №340/11/23: 1) «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації; 2) громада володіє деякими ознаками суб`єкта публічно-правових відносин, може мати власні (публічні) інтереси, що є відмінними від інтересів конкретної (приватної) особи. При цьому, Основним Законом України (статті 13, 23, 41, 43, 89 та 95) передбачено, що суспільні (публічні) інтереси підлягають самостійному захисту, а також обов`язковому врахуванню при прийнятті найважливіших рішень на рівні держави або відповідної територіальної громади; 3) Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.02.2019 у справі № 810/2763/17, за загальним визначенням «публічним інтересом» є важливі для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації; тобто публічний інтерес є не чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів. В адміністративному праві під поняттям «публічна адміністрація» слід розуміти систему органів державної виконавчої влади та виконавчих органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та інші суб`єкти, наділені адміністративно-управлінськими функціями, які діють з метою забезпечення як інтересів держави, так і інтересів суспільства в цілому, а також сукупність цих адміністративно-управлінських дій та заходів, встановлених законом.; 4) В постанові від 27.05.2021 у справі №520/5622/19 Верховний Суд у пункті 55 зауважив, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення.; 5) Аналіз наведених юридичних позицій Конституційного Суду України та правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що публічний інтерес складається з інтересів держави, її органів і посадових осіб, а також інтересів суспільства, його частин, груп, прошарків, які стосуються невизначеного (широкого кола осіб), тоді як приватний інтерес це завжди інтерес окремих (конкретно визначених) осіб. Тож, на противагу приватним інтересам публічні інтереси поєднують лише ті інтереси, які однаковою мірою є важливими для кожного члена суспільства (певної чітко невизначеної його частини) та які реалізовуються через державно-владні механізми у визначений законодавством спосіб. Натомість, суб`єктивне право являє собою міру можливої поведінки (міру свободи) особи, направлену на реалізацію її приватного інтересу. При цьому захист індивідуально виражених прав та інтересів конкретної особи відбувається за ініціативи самого суб`єкта цього приватного інтересу, оскільки особа самостійно, на власний розсуд вирішує, чи вступати їй в певні відносини, яку дію вчинити, обираючи способи реалізації своїх інтересів, через право, визначене в законодавстві, яке регулює відповідну сферу організації та реалізації певних правовідносин.

Застосовуючи сформульовані Верховним Судом у постанові від 19.03.2024 у справі №340/11/23 ознаки публічного інтересу суспільства, суд робить висновок про те, що у спорі про наявність або відсутність підстав для поширення на конкретного учасника суспільних відносин платника податків приписів п.п. 69.28 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України конкурують між собою публічний інтерес суспільства на здійснення контролю за податковою дисципліною суб`єктів права з метою подальшого формування державних (бюджетних) фінансів та приватний інтерес конкретного платника податків у фактичному виконанні податкового обов`язку за процедурою п.п. 69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суть якої полягає у мовчазному погодженні контролюючого органу із правильністю та повнотою обчислення показників документів обов`язкової податкової звітності окремих звітних податкових періодів.

Зважаючи на ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли платник податків не позбавлений можливості викладення у тексті одного повідомлення, поданого до контролюючого органу у порядку п.п. 69.28 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України як обставин неможливості пред`явлення первинних документів через втрату первинних документів, так і обставин неможливості пред`явлення первинних документів через неможливість вивезення первинних документів і не обтяжений обов`язком документального підтвердження згаданих обставин.

Натомість, обов`язок доведення відсутності згаданих п.п. 69.28 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України факторів та заявлених позивачем обставин фактичної дійсності (неможливість пред`явлення первинних документів через втрату первинних документів, неможливість пред`явлення первинних документів через неможливість вивезення первинних документів) прямо покладений законом саме на територіальний контролюючий орган системи ДПС України.

Отже, суд зауважує, що позивачем, виконано всі дії, які передбачені підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, відповідачем не доведено правомірності прийняття рішення від 10.01.2024 №1314/6/04-36-07-03-13, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача застосувати до Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України також підлягають задоволенню.

Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про задоволення позову.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду не те, що позов задоволено повністю, судовий збір, сплачений позивачем за подання адміністративного позову до суду, в розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» (вул. Партизанська, буд. 1/7, м. Покров, 53304, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.01.2024 №1314/6/04-36-07-03-13 про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області застосувати до Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства «ПРОМТЕХСНАБ» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський