Справа № 420/6589/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6589/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого по справі судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100390/2024/000002/1 від 04.01.2024 р.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів винесене без урахування всіх обставин, що мають значення, необґрунтовано та в порушення пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України. Позивач вважає неправомірними та необгрунтованими дії та рішення посадових осіб Відповідача, пов`язані з відмовою в митному оформленні та випуску товарів за митними деклараціями із зазначенням заявленої декларантом митної вартості, складанням картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2023/000078 та Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100390/2024/000002/1 від 04.01.2024 р. Також позивач вказує, що митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ухвалою суду від 25.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими. Відповідач зазначає, що позивач не скористувався наданим йому правом шляхом надання необхідних додаткових документів, а отже, не було усунуто сумнівів відповідача у достовірності даних, які задекларовані, внаслідок подання таких документів не у повному обсязі, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, та те, що у митного органу відсутня можливість перевірити повноту декларування. Таким чином, усі дії та рішення посадових осіб митниці є аргументованими, відповідають та засновані на вимогах законодавства України з питань митної справи, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

10.08.2021 між Компанією «DALU SURIMI IMPORT-EXPORT CO., LTD.» (Кванг Бінг, В`єтнам) (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) був укладений Контракт №10/08/21-58, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, зазначений в Інвойсі до цього Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість, в термін і на умовах, передбачених цим Контрактом (п.1.1. Контракту).

У відповідності до п.1.2. Контракту поставка здійснюється на адресу Покупця. Покупець приймає Товар та бере на себе зобов`язання за розрахунками з Постачальником.

Згідно з пунктом 1.3 Контракту, товаросупровідні документи, які Постачальник повинен надати Покупцю на кожну партію Товару: товаросупровідна накладна (коносамент, CMR, авіа накладна, залізнична накладна) 1 оригінал; сертифікат походження (загальної форми або EUR-1, якщо є) 1 оригінал, 3 копії; якісний сертифікат виробника 1 оригінал, 3 копії; декларація виробника 1 оригінал, 3 копії; ветеринарний сертифікат затвердженої в Україні форми 1 оригінал, виписаний а кожен контейнер/автомобіль окремо; пакувальний лист 1 оригінал, 3 копії; інвойс 3 оригінали.

Поставка товарів за цим Договором повинна здійснюватися Покупцеві. Терміни та умови поставки (відповідно до «ІНКОТЕРМС-2010») обумовлюються в інвойсах до цього Контракту. Право власності на поставлений Товар переходить від Постачальника до Покупця після видання Постачальником телекс-релізу (п.3.2).

Ціни на поставлені товари повинні бути узгоджені Сторонами. Вони вказуються в інвойсі на кожну поставку товару (п.4.1). Загальна сума Контракту складається із сум поставок, зазначених в інвойсах на кожну окрему поставку (п.4.2).

Відповідно до пунктів 5.1 5.4 Контракту, платежі повинні здійснюватися Покупцем на рахунки, зазначені Постачальником в інвойсі до Контракту на кожну поставку товарів. Покупець протягом 48 годин після оплати передає по факсу/е-mail копії платіжних документів або іншу інформацію про платіж. Сума, умови та валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі до Контракту на кожну конкретну поставку Товару. Платежі по даному Контракту можуть здійснюватися як у вигляді попередньої оплати, так і з відстрочкою платежу.

Пункт 6.1 Контракту: Товари повинні бути відправлені в експортній упаковці, що відповідає типу товару та стандарту країни Постачальника.

На виконання умов Контракту від 10.08.2021 ТОВ «Аквафрост» імпортувало на митну територію України в грудні 2023 року товар № 1 - Сурімі заморожені з летучої риби (Parexocoetus brachypterus): Frozen Flying Fish Surimi SA 700/900 (фарш). Не містить кісток, хребтів і пла вців. Без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без теплової та кулінарної обробки. Призначений для подальшої промислової переробки. Вага нетто: 20000 кг.

З метою здійснення митного оформлення поставленого товару декларантом позивача ТОВ «Інтертранс» подано електронну митну декларацію (ЕМД) № 24UA50U5, в якій ціну товару вказано за контрактом та у підтвердження заявленої вартості надано пакет документів для митного оформлення товару, зокрема:

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № DL-AQF469/23 від 13.09.2023;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) від 21.12.2023;

- Мiжнародний ветеринарний сертифiкат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) № LT 0340461/1812 від 21.12.2023 та № YB4642/23/CH від 22.09.2023;

- Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № від 25.09.2023;

- Додаток до інвойсу №DL-AQF469 від 13.09.2023;

- Довідка про транспортні витрат від 21.12.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 10/08/21-58 від 10.08.2021;

- Договір про надання послуг митного брокера № 43-23-HT від 28.02.2023;

- Декларація виробника від 13.09.2023.

Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1. Пунктом 3.2 контракту від 10.08.2021 № 10/08/21-58 передбачено, що «Терміни та умови поставки (відповідно до «Інкотермс-2010» обумовлюються в інвойсах до цього Контракту». Поставка товару на митну територію України здійснюється відповідно до інвойсу від 13.09.2023 № DL-AQF469/23 на умовах CFR- Klaipeda (LТ). Міжнародний торговий термін (умова) CFR «вартість і фрахт» (... назва порту призначення) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Відповідно до пунктів 5, 6 частини 10 статті 58 Кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості) на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, та витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України. Тобто, при визначенні митної вартості товару до фактурної вартості товару, що зазначена в рахунку-фактурі від 13.09.2023 № DL-AQF469/23, додаються витрати (складові митної вартості) на транспортування оцінюваних товарів з порту Клайпеда (Литовська Республіка) до пункту пропуску «Ужгород Вишнє Нємецьке» та витрати на навантаження, вивантаження, обробку оцінюваних товарів в порту Клайпеда (Литовська Республіка). В графах 1.9. та 1.10. Міжнародного ветеринарного сертифікату від 21.12.2023 №LT 0340461/1812 вказано, що товар до порту Клайпеда (Литовська Республіка) прибув 30.10.2023 в контейнері EMCU5446693 та 21.12.2023 перезавантажився в автомобіль НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Декларантом до митного оформлення відповідно до частини 2 статті 52 Кодексу не подано митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню для підтвердження витрат (складових митної вартості) на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів в порту Клайпеда (Литовська Республіка);

2. Пунктом 5.3 контракту від 10.08.2021 № 10/08/21-58 передбачено, що «Сума, умови та валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі до Контракту на кожну конкретну поставку Товару». В інвойсі від 13.09.2023 № DL-AQF469/23 зазначено умови платежу «Deferred payment 10 days after the arrival of the container in the port of Klaipeda» (відстрочка платежу 10 днів після прибуття контейнера в порт Клайпеда). В графах 1.9. та 1.10. Міжнародного ветеринарного сертифікату від 21.12.2023 №LT 0340461/1812 вказано, що товар до порту Клайпеда (Литовська Республіка) прибув 30.10.2023 в контейнері EMCU5446693 та 21.12.2023 перезавантажився в автомобіль НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Тобто, за товар здійснено оплату на користь продавця. Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 Кодексу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення оплати відповідно до умов, що зазначені в інвойсі від 13.09.2023 № DL-AQF469/23;

3. Декларантом для підтвердження витрат на транспортування відповідно до пункта 6 частини 2 статті 53 Кодексу подано довідку про транспортні витрати від 21.12.2023 № 263 надану ТОВ «Авіоніка-Транс». Розділом ІІІ «Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою» наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» передбачено, що «для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Декларантом до митного оформлення не подано для підтвердження витрат на транспортування з порту Клайпеда (Литовська Республіка) до митного кордону України документи, які зазначені в наказі Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599;

4. Декларантом до митного оформлення відповідно до пункта 8 частини 2 статті 53 Кодексу не подано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ відповідач зобов`язав позивача протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару на вимогу митного органу надано додаткову угоду № 1 від 20.08.2021 до контракту від 10.08.2021 № 10/08/21-58, рахунок-фактуру від 03.01.2024 № 327, банківський платіжний документ FT2935, інвойс від 13.09.2023 № DL-AQF470/23, пакувальний лист від 13.09.2023 № DL-AQF470/23, копію митної декларації країни відправлення №№ 10, 40, лист компанії DALU SURIMI IMPORT - EXPORT CO. LTD (Соціалістична Республіка В`єтнам) від 03.01.2024 б/н. Компанія DALU SURIMI IMPORT - EXPORT CO. LTD у своєму листі підтверджує, що «вартість транспортно-експедиторських послуг із завантаження та обробки вантажів на терміналі VPA Logistics оплачується за рахунок власних коштів компанії DALU SURIMI IMPORT - EXPORT CO. LTD».

Проаналізувавши у сукупності вищевказані факти та розбіжності у документах, митницею зроблено висновок про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною угоди. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідаю до статей 59,60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, відповідно до статей 62,63 МКУ метода визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Числове значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, становить 2,305 USD/кг. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів: митна декларація від 11.12.2023 № UA500110/2023/006545.

В результаті позивачу скориговано вартість імпортованого товару в сторону збільшення суму митних платежів.

Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100390/2024/000002/1 від 04.01.2024 року.

Позивач, вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, таким, що прямо суперечить нормам та вимогам Митного кодексу України.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, (далі МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МКУ, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З огляду на ч.1 ст.53 МКУ, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч.6 ст.54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 МКУ, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд критично оцінює зазначені висновки відповідача з огляду на таке.

Так, щодо покликань відповідача на те, що декларантом до митного оформлення відповідно до частини 2 статті 52 Кодексу не подано митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню для підтвердження витрат (складових митної вартості) на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів в порту Клайпеда (Литовська Республіка).

Як визначено у пункті 3.2 Контракту від 10.08.2021 № 10/08/21-58 терміни та умови поставки (відповідно до «Інкотермс-2010» обумовлюються в інвойсах до цього Контракту».

Згідно інвойсу від 13.09.2023 № DL-AQF469/23 поставка товару здійснювалась на умовах CFR- Klaipeda (Lithuania).

Відповідно до Інкотермс 2010 умови поставки CFR «вартість і фрахт» (... назва порту призначення) полягають в тому, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Тобто, з вказаних умов вбачається, що продавцем оплачуються витрати на на завантаження товару на борт судна, на його транспортування.

Крім того, сторонами у контракті від 10.08.2021 № 10/08/21-58 погоджено в п. 5.6, що всі митні платежі, збори, податки та інші витрати, пов`язані з підписанням і виконанням даного Контракту, в країні Покупця сплачуються Покупцем. Аналогічні митні платежі, збори, податки та інші витрати в країні Постачальника і в третіх країнах оплачуються Постачальником.

Крім цього, фірма DALU SURIMI IMPORT-EXPORT CO., LTD, у листі від 03.01.2024 року підтвердила виконання вказаного п.5.6. контракту та повідомила, що вартість транспортно-експедиторських послуг із завантаження та обробки вантажів на терміналі VPA Logistics сплачується коштами Постачальника.

Як вбачається із міжнародної товарно-транспортної накладної та електронної митної декларації відправником товару безпосередньо в Україну виступає VPA Logistics.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що позивач витрат на навантаження, розвантаження та оформлення у порті Клайпеда (Литовська Республіка) товару не поніс та що такі витрати взяв на себе постачальник.

Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Щодо доводів відповідача в оскаржуваному рішенні, що декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 Кодексу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення оплати відповідно до умов, що зазначені в інвойсі від 13.09.2023 № DL-AQF469/23, суд зазначає.

Відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Не здійснення на момент митного оформлення товару позивачем його оплати не свідчить про наявність розбіжностей у поданих позивачем до митного оформлення документах та про не підтвердження ним митної вартості заявленого до декларування товару.

Щодо посилань відповідача на те, що декларантом до митного оформлення не подано для підтвердження витрат на транспортування з порту Клайпеда (Литовська Республіка) до митного кордону України документи, які зазначені в наказі Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, суд зазначає.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 затверджено Правила заповнення декларації митної вартості, відповідно до яких у розділі ІІІ зазначено, що Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Отже, визначений у вказаному вище Порядку перелік документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не є вичерпним.

Так, декларантом до митного оформлення було надано довідку про транспортні витрати №263 від 21.12.2023р, згідно якої вартість перевезення вантажу автопоїздом DAF держ. номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 до пункту перетину кордону Ужгород (Україна) складає 50000,00 грн.

Вказаний документ на думку суду підтверджує вартість понесених позивачем витрат на транспортування товару з порту Клайпеда (Литовська Республіка) до митного кордону України.

Щодо доводів відповідача, що декларантом до митного оформлення відповідно до пункта 8 частини 2 статті 53 Кодексу не подано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування суд зазначає, що відповідно до інвойса, поставка товару здійснювалась на умовах CFR.

Термін CFR (cost and freight/вартість і фрахт) означає, що продавець здійснив поставку товару на борт судна або забезпечив надання товару, що вже поставлений таким чином. Ризик втрати чи пошкодження товару переходить, коли товар вже знаходиться на борту судна. Продавець зобов`язаний укласти контракт (договір) перевезення та оплатити витрати та фрахт, необхідні для доставки товару у названий порт призначення.

За приписами пункту 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються також і витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд зазначає, що оскільки умови поставки за базисом «СFR» не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, відтак підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки, немає.

Аналогічні правові висновки викладно у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №420/2850/19 та від 09.09.2022 у справі №820/2004/17.

Відтак, зауваження відповідача зазначені в оскаржуваному рішенні суд вважає необґрунтованими та такими, що жодним чином не впливають на неможливість підтвердження задекларованої позивачем митної вартості товару.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

В разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а саме: митна декларація від 11.12.2023 № UA500110/2023/006545, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК. Крім того, самим митним органом в рішенні було зазначено, що в митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 19 червня 2018 року в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18).

Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості є протиправним.

Суд звертає увагу на те, що у постанові від 05.03.2019 року у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності (аналогічна позиція Верховного Суду закріплена і у постанові від 05.03.2019р. у справі №813/1532/17, постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-А).

Як встановлено судом, декларантом до митного органу надано документи, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Відтак, суд вказує на протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем є безпідставними та, відповідно, рішення про коригування митної вартості, що прийняте на підставі встановлених відповідачем розбіжностей, є таким, що належить до скасування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що відповідач по справі прийняв рішення про коригування митної вартості, за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв`язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, за наявності законних підстав для застосування основного методу за ціною договору.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост».

Щодо судових витрат які заявлені позивачем до стягнення.

Частинами 1, 2 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так представником позивача, вказано, що позивачем при підготовці справи до розгляду понесені витрати на оплату послуг з перекладу документів у розмірі 7460,00 грн., які були подані до суду на виконання ухвали суду про усунення недоліків.

Пунктом 3 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до ч.5 ст.137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд встановлює розмір витрат на залучення перекладача на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Витрати на залучення перекладача мають бути документально підтверджені та доведені договором, рахунками, платіжним документом про оплату таких послуг тощо.

Зокрема, в матеріалах справи наявний рахунок-фактура №37 від 11.03.2024 року та акт наданих послуг на суму 7460,00 грн з перекладу українською мовою з англійської мови з нотаріальним засвідченням рахунків-фактури, декларацій виробника, сертифікатів про походження товару з печаткою Бюро перекладів та платником вказано ТОВ «Аквафрост», а постачальник ФОП ОСОБА_1 . Відповідно до платіжної інструкції 53371 від 13.03.2024 року та ТОВ «Аквафрост» сплатило ФОП ОСОБА_1 7460,00 грн за послуги з перекладу за рах. №37 від 11.03.2024 року.

За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на залучення перекладача суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення судових витрат з відповідача зокрема в частині витрат позивача пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 7460,00 грн.

При цьому, суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача щодо відшкодування витрат на переклад документів шляхом стягнення таких з відповідача так, як переклад документів був наданих за вимогою ухвали суду про залишення позову без руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн., який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100390/2024/000002/1 від 04.01.2024 року.

Стягнути з Київської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) та витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 7460,00 грн (сім тисяч чотириста шістдесят гривень 00 копійок).

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (вулиця Центральна, буд.1-Е, село Бурлача Балка, місто Чорноморськ, Одеська обл., 68000, ).

Відповідач - Київська митниця (вул. Вацлава Гавела, буд. 8А, м. Київ, 03124, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 19.06.2024 року.

Суддя Н.В. Бжассо