Справа № 400/15770/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 р. № 400/15770/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5-а,м. Миколаїв,54001,
провизнання протиправним та скасування рішення від 07.12.2023 року № Д-146/6/4801-23/4801.5.1/223-23; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області з вимогами: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у повідомленні від 07.12.2023 №Д-146/6/4801-23/4801.5.1/223-23 про відмову в оформленні та видачі посвідки на постійне проживання відносно особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зобов`язати Управління Державної міграційної служби в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивачки про оформлення та видачу посвідки на постійне проживання в Україні, на підставі дійсного дозволу на імміграцію від 01.03.2023 №2668 та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків та правової оцінки, наданої судом у рішенні; зобов`язати Управляння Державної міграційної служби в Миколаївській області оформити та видати посвідку на постійне проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі поданих документів і дійсного дозволу на імміграцію від 01.03.2023 №2668.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 2019 року постійно проживає в Україні у зв`язку з тим, що одружена з громадянином України, та мала відповідну посвідку про постійне проживання. Оскільки строк дії її посвідки завершився вона звернулась до відповідача з заявою про продовження посвідки, але їй було відмовлено, оскільки вона є громадянкою Російської Федерації. Позивачка вважає, що має право на продовження дії посвідки про постійне проживання, оскільки відповідачем 01.03.2023 їй було надано дозвіл на імміграцію в Україну.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію, відповідач аргументував тим, що 05.12.2023 позивачка звернулась до Управління Державної міграційної служби в м. Миколаєві з заявою про видачу їй посвідки на постійне проживання в Україні. Зазначена заява було розглянута відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та надана відповідь 07.12.2023 за підписом заступника начальник Управління, в якому повідомлено про неможливість видання довідки та за яких умов її можливо оформити. Заяву-анкету, а також інші документи, передбачені Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, який затверджений постановою КМУ №321 від 25.04.2018 №321, позивачка не подавала.

В судовому засіданні 19.02.2024 позивачка та представник відповідача підтвердили власні позиції, викладені у процесуальних заявах по суті справи. За домовленістю сторін, судом надано час сторонам для позасудового вирішення спору.

17.06.2024 в судовому засіданні представники сторін повідомили, що досягнути примирення не стало можливим. Позивачка просила позов задовольнити, відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

Суд розглянув справу 17.06.2024 у відкритому судовому засіданні за участю сторін. В судовому засіданні проголошено вступне та резолютивну частини судового рішення, повний текст підписано 19.06.2024.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , громадянка Російської Федерації, з 02.10.2019 перебуває у шлюбі з громадянином України ОСОБА_2 .

09.01.2020 ОСОБА_3 отримала посвідку на тимчасове проживання в України відповідно до ч.14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», строком дії до 08.01.2021.

14.12.2020 ОСОБА_3 було видано нову посвідку на тимчасове проживання строком дії до 11.12.2021.

25.11.2021 ОСОБА_3 було видано нову посвідку на тимчасове проживання строком дії до 24.12.2022.

Також, 18.12.2021 року ОСОБА_3 звернулась до Заводського відділу в м. Миколаєві УДМС у Миколаївській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну.

24.12.2022 строк дії посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_3 закінчився, і вона до його закінчення про продовження до органів міграційну служби не звернулася.

В березні 2023 року, ОСОБА_3 звернулася до Заводського відділу у м. Миколаєві УДМВС України у Миколаївській області з приводу отримання дозволу на імміграцію та посвідки на тимчасове проживання.

01.03.2023 року Заводським відділом у м. Миколаєві УДМС України у Миколаївській області було прийнято рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці Російської Федерації ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч.3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», дозвіл дійсний до 01.03.2024 року.

Крім того, 02.03.2023 службовими особами Управління ДМС України у Миколаївській відносно ОСОБА_3 складено протокол у справі про адміністративне правопорушення за ст.203 КУпАП (порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні), а також винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 2550 гривень.

03.03.2023 Управлінням ДМС України у Миколаївській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано ОСОБА_3 покинути територію України до 31.03.2023 року.

ОСОБА_3 звернулась до адміністративного суду з позовом щодо оскарження цього рішення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №487/2042/23 позов ОСОБА_3 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Заводського районного відділу в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 03 березня 2023 року №1.

05.12.2023 ОСОБА_3 звернулась до УДМС України у Миколаївській області з заявою про видачу їй посвідки на постійне проживання, на підставі постанови ПААС від 13.11.2023 та дозволу на імміграцію.

07.12.2023 УДМС України в Миколаївській області листом за №Д-146/6/4801-23/4801.5.1/223-23 за підписом заступника начальнику Управління, повідомило ОСОБА_3 про те, що для документації її посвідкою про постійне проживання немає підстав, оскільки термін посвідки про тимчасово проживання завершився 08.12.2022, який своєчасно не був продовжений. Відповідно до вимог постанови КМУ №322 від 25.04.2018, у такому випадку, ОСОБА_3 була зобов`язана протягом семі днів залишити територію України. Оформлення посвідки на проживання можливо у разі виїзду з межі України, та легального виїзду з візою.

29.12.2023 ОСОБА_3 звернулася з цим позовом та 02.01.2024 було відкрито провадження у цій справі.

26.02.2024 ОСОБА_3 звернулась до Управління ДМС України в Миколаївській області з заявою про отримання посвідки на постійне проживання, до якої додала: нотаріальне посвідчення паспорта громадянки РФ, з перекладом; копію дозволу на імміграцію; копії посвідки на тимчасове проживання, копія паспорту чоловіка, копію свідоцтва про шлюб, копія витягу із Реєстру територіальних громади міста Миколаєва, що підтверджує зареєстроване місце проживання особи, копія договору добровільного медичного страхування.

27.03.2024 Управління ДМС України в Миколаївській області надало відповідь аналогічного змісту про допущенні позивачкою порушення строків продовження посвідки на проживання, а також, що питання продовження строку передане для вирішення ДМС України.

29.03.2024 Державною міграційною службою України прийнято Рішення про відмову в продовженні строку перебування в Україні №1865, яким на підставі п.п.3 п.25 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України №150 від 15.02.2012, відмовлено в продовженні строку перебування в Україні.

Відповідно до ст.ст.4, 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які іммігрують в Україну, отримують посвідку на постійне проживання.

Відповідно до ч.14 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1232 від 01.11.2022 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» встановити, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі звернення громадянина Російської Федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення посвідок на постійне проживання, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Разом з тим, зазначені у пункті 1 цієї постанови обмеження не поширюються на: осіб, що мають підстави для оформлення посвідки на тимчасове проживання, передбачені частинами четвертою, чотирнадцятою, п`ятнадцятою статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

При цьому, відповідно до п.3 цієї постанови, особи, зазначені в абзаці третьому пункту 2 цієї постанови, повинні протягом 30 днів з дня набрання чинності цією постановою звернутися за обміном посвідки на тимчасове проживання, якщо строк звернення за її обміном настав у період з 24 лютого 2022 р. до дня набрання чинності цією постановою.

Враховуючи зазначені вище вимоги ст.4 Закону, та те, що попередні посвідки про тимчасове проживання видавалися позивачки саме з підстав передбачених ч.14 ст.4 Закону «возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України», суд погоджується з аргументами позивачки, що вона законно перебуває на території України, оскільки про це прямо зазначено у ч.14 ст.4 Закону.

Відповідно до п.3 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, який затверджений постановою КМУ №321 від 25.04.2018, посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну.

Відповідно до п.17 Порядку, документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування/проживання в Україні.

Відповідно до п.32 Порядку, для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають: 1) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України; 2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) копію рішення про надання дозволу на імміграцію; 5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати; 6) документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі наявності).

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів для оформлення посвідки пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 5 і 6 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 6 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Відповідно до п.25 Порядку, після перевірки іноземцем або особою без громадянства правильності внесених до заяви-анкети відомостей про особу заява-анкета перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, який прийняв документи та сформував заяву-анкету.

Відповідно до п.39, службовою особою ДМС приймається рішення або про оформлення посвідки або відмову в її оформленні.

Таким чином, процедури оформлення посвідки на постійне проживання передбачає офіційне звернення іноземця до територіального органу ДПС за оформленням посвідки та надання документів передбачених п.32 Порядку. Формуванням електронної заяви-анкети, перевіркою відповідності наданих іноземців відомостей в заяві-анкеті, та прийняттям одного з двох рішень: оформлення посвідки чи відмові у її оформленні.

У цьому випадку, відповідачем не формувалася заява-анкета та не приймалися передбачені порядком рішення, ані про оформлення, ані про відмову в оформленні посвідки.

Натомість, і позивачка під час свого звернення 05.12.2023 (арк.спр.103) не надавала відповідачу документів, передбачених п.32 Порядку, у тому числі про сплату адміністративних послуг.

За таких обставин, у відповідача не було підстав для формування заяви-анкети та розгляду заяви від 05.12.2023 відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, та він розглянув цю заяву відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

В подальшому, лише в березні 2024 року, позивачкою було подані документи належним чином, та 29.03.2024 рішення про відмову в продовженні строку перебування в Україні прийнято Головою ДМС України.

Тобто, вже після відкриття провадження у цій справі, правовідносини між позивачкою та відповідачем з приводу оформлення її посвідки на постійне проживання зазнали істотних змін.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до ч.1 ст.47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, під час судового засідання можливо змінити предмет і підстави позову, залучити другого відповідача, та навіть вийти за межі позовних вимог. Разом з тим, на переконання суду, неможливо всі ці виключні процесуальні повноваження використовувати одночасно. Тим більше, що нове рішення суб`єкта владних повноважень ухвалено вже після першого судового засідання, що унеможливлює зміну предмета позову відповідно до ст.47 КАС України.

За таких обставин, суд оцінює рішення, що оскаржується від 07.12.2023 №Д-146/6/4801-23/4801.5.1/223-23 на відповідність вимогам Закону України «Про звернення громадян». Зазначена відповідь надана у передбачений Законом строк, по суті поставлених у зверненні питань, підписана уповноваженою службовою особою. Підстав для визнання його протиправною суд не вбачає.

Оскільки, відповідачем навіть не розглядалося та не перевірялась в порядку передбаченому Порядком заява ОСОБА_3 , а позивачкою не сплачувалися адміністративні послуги та не надавалися документи, передбачені п.32 Порядку, суд у будь-якому випадку позбавлений можливості зобов`язати відповідача оформити позивачці посвідки про постійне проживання.

В задоволенні позову відмовити повністю.

При цьому, суд не висловлюється щодо змісту, викладеного у листі від 07.12.2023 №Д-146/6/4801-23/4801.5.1/223-23, та відповідності його законодавству, оскільки щодо права позивачки на отримання посвідки на постійне проживання може висловиться суд лише у разі розгляду справи з приводу оскарження Рішення ДМС України про відмову у продовженні строку перебування в Україні та рішення про відмову в оформлення посвідки на постійне проживання, прийнятого на підставі всіх документів передбачених п.32 Порядку.

Судові витрати покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5-а,м. Миколаїв,543) відмовити повністю.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 19.06.2024