Справа № 333/281/24
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/281/24
Провадження № 2-а/333/41/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України Коваля Вадима Миколайовича, про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до УПП в Запорізькій області ДПП України, інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП України Коваля В.М., про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 1149416 від 23.12.2023 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 425,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що на місці ДТП, 23.12.2023 року, на вимогу поліцейського позивачем було надано весь перелік запитуваних документів, а саме: посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також посилається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поліцейським не було дотримано відповідної процедури, не ознайомлено позивача з його процесуальними правами та не надано доказів вини позивача у вчиненні такого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим вважає винесену у відношенні нього постанову серії ЕНА № 1149416 від 23.12.2023 р. протиправною та такою, що підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

12.01.2024 року, ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

12.02..2024 року, представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час несення служби, поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП, на службовий планшетний пристрій надійшов виклик про дорожньо-транспортну пригоду, за адресою м. Запоріжжя, вул. Ситова, 4. В ході оформлення матеріалів справи та перевірки документів учасників ДТП було виявлено, що громадянин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, без чинного страхового полісу, чим порушив вимоги п. 2.1.ґ ПДР. Зазначає, що в ході розгляду справи, позивачу було роз`яснено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Посилався на те, що надати відеозапис з відеореєстратору не є можливим так як минули строки його зберігання. Обставини, на які вказує позивач не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

01.03.2024 року, від позивача надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що позивачем було виконано вимоги п. 2.1. ПДР, оскільки він надав поліцейському всі запитувані ним документи, внаслідок чого підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не існувало, що в свою чергу свідчить про протиправність оскаржуваної постанови та відсутність в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. Зазначав про те, що обов`язок з доказування вини позивача в силу вимог діючого законодавства покладено на відповідача.

У судове засідання позивач не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, також надав заяву про залишення без розгляду вимоги, щодо стягнення з відповідача судового збору.

У судове засідання відповідачі не з`явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову заперечували у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.12.2023 року по вулиці Ситова, 4а відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох автомобілів, в тому числі транспортного засобу позивача марки Mitsubishi Lancer IX д.н. НОМЕР_1 .

Під час складення адміністративних матеріалів за обставинами ДТП, інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було складено постанову серії ЕНА №1149416 від 23.12.2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою ЕНА №1149416 від 23.12.2023 р. ОСОБА_1 23.12.2023 року в м. Запоріжжя по вул. Ситова, 4А керував ТЗ без чинного страхового поліса чим порушив п. 2.1 ґ ПДР відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.

З наявного в матеріалах справи посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що останній має право на керування транспортними засобами категорії «В».

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , підтверджується факт того, що позивач є власником транспортного засобу, яким він керував 23.12.2023 року.

Як слідує з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № 218584459, транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer IX д.н. НОМЕР_1 з 23.12.2023 року застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частинами першою, другою і четвертою статті 126 .

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як слідує з оскаржуваної постанови, підставою її винесення відповідачем стала, відсутність у позивача як водія транспортного засобу поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Разом з тим, з наведених у позовній заяві доводів позивача, останній категорично заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, вказуючи на відсутність його вини, а також самого складу такого адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що на вимогу представника поліції, ним було надано весь необхідний перелік запитуваних документів, в тому числі і поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд зазначає, що згідно пп. 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 р. № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, зокрема попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

При цьому, в матеріалах справи відсутній та відповідачами не надано до суду в якості доказів жодного відеозапису або ж інших доказів на підтвердження того, що поліс ОСЦПВВНТЗ, 23.12.2023 року позивачем не був наданий відповідачу на його вимогу.

Посилання відповідача у його відзиві на те, що строк зберігання відеозаписів з відео реєстраторів становить 30 днів, а тому не міг бути наданий до суду не є слушними, так як подія складення у відношенні позивача постанови серії ЕНА № 1149416 відбулася 23.12.2023 року, в свою чергу, ухвала про відкриття провадження у цій справі судом була постановлена 12.01.2024 року та надіслана відповідачу. Таким чином, з моменту відкриття провадження у справі, строк на зберігання відеозаписів з відеореєстраторів не закінчився.

Крім того, суд зазначає, що закінчення строків зберігання вказаних відеозаписів не звільняє відповідача від процесуальних обов`язків доведення вини позивача на основі належних, достатніх та достовірних доказів.

У постанові Верховного Суду від 27.06.2019 р. по справі № 560/751/17наголошено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 зробив висновок про те, що така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

За тих обставин, які встановлені у судовому засіданні, з урахуванням недоведеності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, внаслідок відсутності будь-яких доказів, які б її підтверджували, збирання та подання до суду яких є процесуальним обов`язком відповідача, то з урахуванням недоведеності відповідачем правомірності винесеної ним постанови, оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 р. Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З положень ч. 2,3 ст. 62 Конституції України слідує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова Верховного Суду по справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020 р.).

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З аналізу наведеної норми вбачається, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд може ухвалити лише одне із рішень, передбачених частиною третьою статті 286 КАС України.

Отже, скасовуючи відповідне рішення суб`єкта владних повноважень, необхідності визнання його протиправним законодавець не встановлює.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1149416 від 23.12.2023 року за наслідками скасування такої постанови підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2, 5, 6-10, 77, 143, 243-244, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Коваля Вадима Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1149416 від 23.12.2023 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Михайлова