Справа № 200/2039/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду із позовом та про продовження розгляду справи

19 червня 2024 року Справа №200/2039/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовом у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Мінаєва Дмитра Дмитровича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні позивачу періодів військової служби: з 29 травня 2020 року по 1 липня 2020 року; з 17 липня 2020 року по 10 лютого 2021 року; з 26 лютого 2021 року по 25 квітня 2021 року, з 20 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року, з 24 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року, з 1 травня 2022 року по 20 вересня 2022 року, з 15 жовтня 2022 року по 22 грудня 2022 року, з 3 лютого 2023 року по 22 червня 2023 року до трудового стажу для призначення пенсії з розрахунку один місяць служби за три місяці;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу періоди військової служби: з 29 травня 2020 року по 1 липня 2020 року; з 17 липня 2020 року по 10 лютого 2021 року; з 26 лютого 2021 року по 25 квітня 2021 року, з 20 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року, з 24 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року, з 1 травня 2022 року по 20 вересня 2022 року, з 15 жовтня 2022 року по 22 грудня 2022 року, з 3 лютого 2023 року по 22 червня 2023 року до трудового стажу для призначення пенсії з розрахунку один місяць служби за три місяці;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 26 вересня 2023 року з врахуванням періодів військової служби: з 29 травня 2020 року по 1 липня 2020 року; з 17 липня 2020 року по 10 лютого 2021 року; з 26 лютого 2021 року по 25 квітня 2021 року, з 20 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року, з 24 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року, з 1 травня 2022 року по 20 вересня 2022 року, з 15 жовтня 2022 року по 22 грудня 2022 року, з 3 лютого 2023 року по 22 червня 2023 року до трудового стажу з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 14 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху відповідно до ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду із даним позовом; встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду клопотання про поновлення пропущеного строку.

18 червня 2024 року від представника позивача, адвоката Мінаєва Д.Д., до суду надійшло клопотання про визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом та поновлення цього строку, яке обгрунтовано наступним.

Позивач зареєстрований у м. Лисичанськ Луганської області, але як внутрішньо переміщена особа проживає за адресою у м. Краматорськ Донецької області, і лише 11 січня 2024 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяця та повідомив, що при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 військова служба зараховується до страхового стажу на загальних підставах в одинарному розмірі.

Зазначає, що у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 Верховний Суд наголосив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст.ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також зауважив, що заявлені позовні вимоги стосуються захисту соціальних прав позивача і що має місце незначний пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, а тому просить поновити цей строк.

Розглядаючи клопотання позивача, суд виходить з наступного.

Як встановлено ухвалою суду від 14 червня 2024 року, у зв`язку із тим, що позивачем заявлені позовні вимоги, в тому числі про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 26 вересня 2023 року, при цьому у позові позивач зазначив, що саме з цієї дати йому призначено пенсію і що він вважає протиправною відмову відповідача здійснити перерахунок призначеної йому пенсії саме з дати її п р и з н а ч е н н я; враховуючи, що за наслідком наданих відповідачем матеріалів з пенсійної справи позивача судом було встановлено, що пенсія позивачу призначені з 3 липня 2023 року, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог шестимісячний строк для звернення до суду із позовом, встановлений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачем пропущений.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішуючи питання щодо можливості поновлення позивачу строку звернення до суду із даним позовом, суд виходить з того, що встановлення у процесуальному законодавстві певного строку звернення до суду має на меті, перш за все, полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищення їх достовірності, що тим самим, сприяє встановленню судом істини.

Право особи на судовий захист гарантується ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому має пріоритетне значення під час здійснення правосуддя, зокрема, при вирішенні судом питання щодо надання можливості його реалізації особою, якій воно надано.

Правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму. Занадто суворе тлумачення процесуальної норми щодо строку звернення до суду може за певних умов створити перешкоду у зверненні особи до суду за захистом порушеного права.

У даному випадку, пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом не є значним та не є таким, що міг вплинути на достовірність наданих суду доказів або викликати сумніви у можливості встановлення об`єктивної істини.

Незначне пропущення строку звернення до суду за умови відсутності ознак недбалого ставлення позивача до реалізації права на справедливий судовий розгляд не може бути перешкодою для надання судового захисту порушеним правам особи.

Крім цього, предметом спору у даній справі є право позивача на належну пенсію.

За своєю правовою природою пенсія є єдиним (або основним) джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

Згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини, пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття майно дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82),ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до Пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

Враховуючи наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з дати її призначення та поновлення цього строку.

Відповідно до ч. 14 ст. 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 171, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні та поновити цей строк.

2. Продовжити розгляд адміністративної справи.

3. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

4. Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Н.П. Волгіна