Справа № 420/2254/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2254/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо нездійснення доплати, ОСОБА_2 , індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити розрахунок та виплатити на користь, ОСОБА_1 , заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення, ОСОБА_1 , доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 01 березня 2021 року по 30 червня 2023 року в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення, пропорційно відпрацьованого часу;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити розрахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 , заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період 01 березня 2021 року по 30 червня 2023 року в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення, пропорційно відпрацьованому часу;

- визнати протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо нездійснення, ОСОБА_1 , доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по травень 2018 року у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити розрахунок та виплатити на користь, ОСОБА_1 , заборгованість за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по травень 2018 року у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Ухвалою суду від 24.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справу розглянуто з урахуванням перебування судді ОСОБА_3 у відпустці.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 07.11.2015 р. по 17.10.2023 р. проходив службу у патрульній поліції України та був звільнений з органів Національної поліції України відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". Представником позивача направлено адвокатський запит щодо можливого недоотримання позивачем грошового забезпечення в період проходження служби в управлінні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області. Відповідач повідомив, що підстави для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р. відсутні, доплата до грошового забезпечення на період дії карантину здійснювались позивачу за період з березня 2020 року по грудень 2021 року, а підстави для нарахування та здійснення такої доплати з 01.03.2021 р. до 17.10.2023 р. відсутні. Крім того позивач зазначає, що з листопада 2015 року по травень 2018 року відпрацював 197 нічних змін, однак доплату за службу в нічий час не отримав. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з даною позовною заявою.

12.02.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив, в якому відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві підставами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Право на індексацію виникло у позивача після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 р. № 782 "Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення", тобто з листопада 2017 року. З листопада місяця 2017 року позивачу здійснено нарахування індексації грошового забезпечення. Вимога позивача про зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення поліцейських за службу в умовах карантину суперечить пункту 5 Постанови №375, оскільки вищезазначені виплати здійснювались в межах видатків державного бюджету передбачених за відповідними бюджетними програмами (КПКВК 1007060) головних розпорядників бюджетних коштів (МВС). Крім того, позивачем не надано жодних доказів контакту з населенням в період дії карантину. Крім того, звернення позивача до суду реалізовано після закінчення трьох років з дня стверджуваного позивачем виникнення права на отримання індексації грошового забезпечення та виплати за службу в нічний час.

Також 12.02.2024 року представником позивача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

19.02.2024 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. Вказує, що індексація грошових доходів повинна проводитись за весь час несення служби позивача, а також, що керівництво Департаменту патрульної поліції у спірний період взагалі не виплачували доплату до грошового забезпечення за роботу у нічний час, тому посилання відповідача на п.11 Розділу І Порядку № 260 є необґрунтованими. Стосовно доплати до грошового забезпечення на період дії карантину зазначає, що спірна доплата виплачувалась позивачу за період з березня 2020 року по грудень 2021 року та з січня 2021 року по лютий 2021 року, а потім її виплата була припинена, хоча ОСОБА_1 проходив службу на тій же самій посаді і продовжував виконувати ті ж самі службові обов`язки. Також вказує, що виконуючи свої службові обов`язки позивач мав безпосередній контакт з населенням, тому відповідачу необхідно довести те, що позивач, у спірний період не залучався до забезпечення правопорядку і безпеки громадян.

20.03.2024 р. відповідач позивач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що вимоги позивача стосовно нарахування та виплати доплати за службу в умовах карантину суперечать п. 5 Постанови №375, оскільки такі доплати здійснюються в межах видатків державного бюджету, які виділені не були.

Ухвалою суду від 06.06.2024 року позовну заяву залишено без руху після відкриття та надано строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду.

13.06.2024 року позивачем усунено недоліки, на підставі яких позовна заява була залишена без руху.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в період з 07.11.2015 р. по 17.10.2023 р. ОСОБА_1 проходив службу у патрульній поліції України та перебував на посаді інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції № 1369 о/с від 12.10.2023 р., позивач з 17.10.2023 р. був звільнений з органів Національної поліції України відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

07.11.2023 р. представником позивача направлено адвокатський запит до Департаменту патрульної поліції для отримання наступної інформації:

1. Чи виплачувалась ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення в період з 07.11.2015 р. по 17.10.2023 р. відповідно до вимог ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію"?

2. Чи здійснювалась ОСОБА_1 доплата до грошового забезпечення, як поліцейському, який забезпечував життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2? Якщо така виплата здійснювалась, прошу зазначити за який період та розмір виплат;

3. Кількість відпрацьованих змін (денних/нічних) ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2020 р. по 01.10.2023.

Листом Департаменту патрульної поліції від 04.12.2023 р. № 1197аз/41/5/05-2023 надано відповідь на запит представника позивача та повідомлено, зокрема, що підстави для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р. відсутні, доплата до грошового забезпечення на період дії карантину здійснювались позивачу за період з березня 2020 року по грудень 2020 року на загальну суму 44214,42 грн. та з січня 2021 року по лютий 2021 року 7565,43 грн., а підстави для нарахування та здійснення такої доплати з 01.03.2021 р. до 17.10.2023 р. відсутні.

Як вбачається із відомостей про грошове забезпечення ОСОБА_1 , за період з листопада 2015 року по листопад 2023 року позивачу з червня 2018 року по червень 2023 року періодично виплачувалась доплата за службу у нічний час.

Також в матеріалах справи наявна довідка обліку несення служби позивача за період з листопада 2015 року по жовтень 2023 року, згідно якої за період з листопада 2015 року по травень 2018 року ОСОБА_1 197 днів ніс службу у нічну зміну.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Стосовно позовних вимог про індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року суд зазначає наступне.

Згідно з ч.5 ст.94 Закону № 580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 р. № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII)

Відповідно до ст.1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Приписами ст.2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Положеннями ч.ч.1 та 2 ст.5 Закону № 1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч.6 ст.5 Закону № 1282-XII).

Згідно з п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України № 782 від 18.10.2017 р. та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Приписами п.2 Порядку № 1078 передбачено (зі змінами, внесеними постановою КМУ № 782), що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 р. по справі № 620/1892/19.

З урахуванням наведеного, суд вважає доводи відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України № 782 необґрунтованими, оскільки здійснення індексації прямо передбачене Законом № 580-VIII та Законом № 1282-XII.

У зв`язку з викладеним та враховуючи те, що Законом № 1282-XII та Порядком № 1078 чітко визначено правила та порядок проведення індексації грошових доходів населення, який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, у тому числі і на відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року та зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Стосовно позовних вимог про доплату до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину за період з 01.01.2021 р. по 30.06.2023 р. суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - Постанова №375) установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

За приписами п.п.2-5 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року №485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок).

У пункті 1 Порядку вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).

Згідно з пунктом 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови №375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03 червня 2020 року №431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину, яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Забезпечення життєдіяльності населення - комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, спрямованих на створення і підтримання нормальних умов життя, здоров`я, працездатності людей, які здійснюються з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.

У загальному розумінні під громадським порядком розуміють урегульовану правовими та іншими соціальними нормами певну частину суспільних відносин, які складають режим життєдіяльності у відповідних сферах, забезпечують недоторканність життя, здоров`я та гідності громадян, власності та умов, що склалися для нормальної діяльності установ, підприємств, організацій, посадових осіб і громадян.

Громадський порядок у вузькому розумінні визначається як морально-правовий стан суспільства, при якому компетентні органи виконавчої влади шляхом поліцейського нагляду забезпечують безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, вільне використання ними своїх прав і свобод, а також упорядження громадських місць, яке сприяє трудовій діяльності та відпочинку громадян.

Згідно до матеріалів справи позивач у спірний період проходив службу в Департаменті патрульної поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2.

Посадовою інструкцією інспектора роти №2 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області ДПП від 13.11.2018 року №5112 визначено функції роботи інспектора.

Крім того, у матеріалах справи також відображена інформація стосовно нарахування додаткової доплати до грошового забезпечення на період дії карантину позивачу за період з березня по грудень 2020 року на загальну суму 44214,42 грн. та з січня по лютий 2021 року на загальну суму 7565,43 грн., докази нарахування такої доплати за період з березня 2021 року по червень 2023 року в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, посада, яку займав позивач у спірний період, відповідала встановленим зазначеною Постановою №375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, що також підтверджується виплатою позивачу доплати у інші періоди. У період з березня 2021 року по червень 2023 року така виплата була припинена, хоча позивач перебував на тій же самій посаді і продовжував виконувати ті ж самі службові обов`язки.

Слід зазначити, що відповідач не заперечує право позивача на отримання спірної додаткової доплати на період дії карантину.

Однак, відповідач вказує на відсутність фінансування для здійснення спірної доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції, тоді як сам Департамент патрульної поліції не є розпорядником коштів та не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів.

Суд наголошує, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування та виплату доплати до грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Вказана правова позиція також викладена в рішеннях Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі № 820/4619/16 та від 14 березня 2019 року по справі № 820/660/17.

Відповідно, суд відхиляє обґрунтування представника відповідача стосовно відсутності підстав для виплати додаткової доплати ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань, оскільки суд не вбачає правомірності в обмеженні прав позивача за відсутності фінансування.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність законних підстав для задоволення позовних вимог про бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 01.03.2021 року по 30.06.2023 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.03.2021 року по 30.06.2023 року у розмірі до 50% від грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Постановою №375 врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.

Пунктом 1 Постанови №375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Пунктом 5 Постанови №375 передбачено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

При цьому, законодавчо визначений граничний розмір такої надбавки до 50%, тобто встановлено її максимальний відсоток, в межах якого керівник має дискрецію на встановлення відсоткового розміру доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, що безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи NR (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.80 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певного свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суд зазначає, що керівники органів поліції мають право встановлювати відсотковий розмір доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення та які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Таким чином, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок виплаченої додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі саме 50 відсотків грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки законодавчо визначений граничний розмір такої надбавки до 50%, тобто встановлено її максимальний відсоток, в межах якого керівник органу має дискрецію на встановлення відсоткового розміру доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2.

За таких обставин, вимога позивача у цій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно позовних вимог про нарахування та виплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по травень 2018 року, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року (далі Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 встановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Судом встановлено, що у період з листопада 2015 року по травень 2018 року позивач ніс службу в нічний час, з урахуванням перебування у відпустці у листопаді 2017, що підтверджується довідкою обліку несення служби інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону №2.

При цьому, як вбачається з архівних відомостей про грошове забезпечення позивача з листопада 2015 року по грудень 2018 року, доплата за роботу в нічний час за період з листопада 2015 року по травень 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася.

Щодо посилань відповідача на положення п.11 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських від 06 квітня 2016 року №260, яка обмежує період, протягом якого особа має право звернутися за неотриманим грошовим забезпеченням, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

З аналізу вказаних норм вбачається, що Конституція України виключає можливість обмеження підзаконними нормативними актами права на своєчасне одержання винагороди за працю.

В даному випадку, Конституцією України, Законом України "Про національну поліцію" та іншими Законами України не встановлено обмежень можливості отримання поліцейським грошового забезпечення, виплаченого поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, зокрема, не більше ніж за три роки, що передували зверненню.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю, різновидом якої є грошове забезпечення поліцейських, гарантоване конституцією та захищається законом, а відтак не може звужуватися підзаконними нормативно-правовими актами, з огляду на що посилання відповідача на п.11 Розділу І Порядку № 260 суперечить Конституції України та законами України та є протиправним, з урахуванням встановлення судом наявності підстав для виплати позивачу доплати за службу в нічний час, порушує право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по травень 2018 року у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час та зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по травень 2018 року у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час належить задовольнити.

Також, відповідачем було подано заяву про залишення позову без розгляду, та зазначено, що позивач пропустив тримісячний строк звернення.

Суд не погоджується із таким твердженням з огляду на такі обставини.

Строк звернення до адміністративного суду встановлений ст. 122 КАС України.

Так, частиною першої наведеної вище статті передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Предметом спору у цій справі є невиплачена індексація грошового забезпечення, доплата до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину та доплата за службу в нічний час.

З огляду на викладене, спеціальними нормами, які регулюють строк звернення до суду у цьому спорі, є норми Кодексу законів про працю України.

Згідно із ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Таким чином, Кодексом законів про працю встановлено тримісячний строк позовної давності у спорах щодо виплати усіх належних працівникові сум при звільненні, який починає свій перебіг з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Прикінцевими положенням КЗпП України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 " встановлено, що з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відміняється.

Відповідно з 01.07.2023 року, знову встановлюється тримісячний строк, передбачений ст.233 КЗпП України.

Разом із тим, до 19 лишня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22.

Таким чином, до правовідносин, які виникли до 19 липня 2022 року строк звернення до суду не обмежується.

Що стосується періоду після 19.07.2022 року, то остаточний розрахунок з позивачем проведено при звільненні 17.10.2023 року, а позовну заяву подано засобами поштового зв`язку 17.01.2024 року, тобто в межах тримісячного строку звернення до суду.

Враховуючи вищезазначене, строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 01.03.2021 року по 30.06.2023 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 01.03.2021 по 30.06.2023 пропорційно відпрацьованому часу.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по травень 2018 року включно, у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по травень 2018 року включно, у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.