Справа № 420/29905/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/29905/23

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В. Дата і місце ухвалення: 15.04.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 31 жовтня 2022 року №332431.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що спірною постановою її незаконно притягнуто до відповідальності за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн., оскільки на момент проведення рейдової перевірки вона не була автомобільним перевізником у розумінні ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідачем притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким фактично позивач не являється, оскільки ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.04.2018р. по справі №1512/6171/2012 відповідний транспортний засіб було передано у власність ОСОБА_2 і з цього часу автомобіль перебував у його володінні та користуванні. Посилалася позивач і на те, що відповідачем не повідомлено її про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, чим позбавлено можливості надати відповідні пояснення та докази в підтвердження відсутності її вини у вчиненні порушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті №332431 від 31.10.2022р. про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи та на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення від 15.04.2024р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що у наданій під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , товарно-транспортній накладній №1190 від 03.10.2022р. відсутні відомості щодо автомобільного перевізника, відповідна графа ТТН не заповнена. При цьому, рейдова перевірка 03.10.2022р. проведена щодо транспортного засобу, який належить саме ОСОБА_1 .

Також, апелянт посилається на необґрунтованість посилань ОСОБА_1 на неповідомлення її про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Зазначає, що повідомлення-запрошення про розгляд справи від 19.10.2022р. було направлено на адресу позивача. Проте, ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, жодних заперечень щодо визначення її перевізником не надала.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що під час проведення перевірки водій транспортного засобу не повідомляв інспекторів Укртрансбезпеки про наявність договору найму (оренди) транспортного засобу або іншого договору, що встановлює правові підстави для користування і (або) розпорядження транспортним засобом, а також не було надано жодних документів для встановлення іншого перевізника.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 03.10.2022р. о 13 год. 43 хв. старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківський області Сташків Б.Я. на автодорозі Стрий-Чернівці (с. Павлівка) було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 , на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки складено акт від 03.10.2022р. №324834, в якому зафіксовано порушення позивачем абзацу 3 частини першої статті ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, не оформлений протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Акт перевірки підписано водієм ОСОБА_3 без зауважень.

При цьому, під час рейдової перевірки водій надав контролюючому органу товарно-транспортну накладну №1190 від 03.10.2022р., в якій вказано наступну інформацію: автомобільний перевізник - відомості відсутні (не заповнена графа у ТТН), вантажовідправник ФОП ОСОБА_4 , вантажоодержувач ФОП ОСОБА_5 .

Акт перевірки від 03.10.2022р. №324834 направлено до відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

19.10.2022р. відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області надіслав ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) запрошення на розгляд 31.10.2022р. справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відомості про вручення відповідного поштового відправлення позивачу в матеріалах справи відсутні.

31.10.2022р. відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області винесено постанову №332431 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачене абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов та скасовуючи спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, виходив з того, що положення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовуються виключно до автомобільного перевізника, яким у даному випадку ОСОБА_1 не являється. За висновками суду, неправильне визначення Укртрансбезпекою дійсного автомобільного перевізника та застосування адміністративної відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт до особи, яка не здійснювала спірного автомобільного перевезення, є самостійною підставою для висновку про протиправність спірної постанови та її скасування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. (далі Порядок №1567).

Пунктом 2 Порядку №1567 визначено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 14 Порядку №1567 обумовлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.ст.39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно частин 1 та 2 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідальність за вказаною нормою несуть автомобільні перевізники.

Згідно ст.1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

У постанові від 14 грудня 2023 року у справі №140/6000/22 Верховний Суд зазначив, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону №2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу. У тій самій постанові зазначено також, що першочерговим є належне установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, та в кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять інформацію щодо предмета перевірки, зокрема про автомобільного перевізника.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568) затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Згідно з розділом 1 Правил №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Отже, відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки. Під час руху основним і єдиним юридичним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна. Цей документ використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

У постанові від 22.02.2024р. по справі №520/4486/23 Верховний Суд зазначив, що відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

Як вже зазначалося колегією суддів, у наданій посадовій особі Укртансбезпеки товарно-транспортній накладній №1190 від 03.10.2022р. відсутні відомості щодо автомобільного перевізника, а лише зазначено відомості щодо вантажовідправника (ФОП ОСОБА_4 ) та вантажоодержувача (ФОП ОСОБА_5 ).

Таким чином, під час складення акту перевірки №324834 від 03.10.2022р. у посадової особи Уктрансбезпеки була відсутня інформація про автомобільного перевізника.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2023р. по справі №560/514/22 погодився з доводами Укртрансбезпеки про те, що автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. При цьому, суд зазначив, що на місці здійснення габаритно-вагового контролю водій повинен пред`явити ті документи, які від нього вимагаються (стаття 48 Закону №2344-III). Колегія суддів не заперечує того, що під час такого контролю можуть виникати ситуації, коли обсяг (перелік) наданих документів недостатній для встановлення всіх обставин, які мають значення для настання відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону №2344-III. Але й адміністративно-господарський штраф (відповідно до статті 60 Закону № 2344-III) накладається не на місці габаритно-вагового контролю. Для цього призначається розгляд справи, під час якого посадова особа територіального органу Укртрансбезпеки має з`ясувати, зокрема, особу порушника, адже видається очевидним, що автомобільний перевізник не може встановлюватися на основі самих лише слів водія транспортного засобу, які зафіксовані в акті проведення перевірки (додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом).

На важливості такого етапу процедури реалізації повноважень Укртрансбезпеки з притягнення суб`єктів господарської діяльності до відповідальності, передбаченої частиною першою статті 60 Закону №2344-III, як розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по суті з метою з`ясування дійсних обставин вчинення правопорушення, встановлення належної винної особи (автомобільного перевізника) та притягнення її до відповідальності у випадку винних дій/бездіяльності, наголошував Верховний Суд у постанові від 07.12.2023р. у справі №620/18215/21.

Таким чином, відповідач під час належного розгляду по суті справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт зобов`язаний був установити особу автомобільного перевізника, яка має нести відповідальність за абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», чого не здійснив, обмежившись накладенням штрафу на власника транспортного засобу.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 26.04.2018р. по справі №1512/6171/2012 транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 02.02.2009р., було передано у власність ОСОБА_2 .

Колегія суддів враховує, що встановлення належного перевізника при вирішенні питання про накладення адміністративно-господарського штрафу є повноваженням саме посадових осіб Укртрансбезпеки, на яку, в силу положень частини другої статті 77 КАС України, покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень.

Апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не надала доказів, що вона не являється перевізником у спірних правовідносинах.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки 19.10.2022р. відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області надіслав ОСОБА_1 запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як згідно відомостей паспорта громадянина України зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 .

А відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача, що її відповідачем не повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, чим позбавлено можливості надати відповідні пояснення та докази в підтвердження відсутності її вини у вчиненні порушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, доводи апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , а тому підстав для задоволення скарги відповідача колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 червня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук