Справа № 420/9009/24
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9009/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 01.05.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі №420/4453/22;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 01.05.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі №420/4453/22;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 21.02.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 року у справі №420/11414/23;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 21.02.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 року у справі №420/11414/23.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що при звільненні з військової служби із ним невчасно проведено повний розрахунок по індексації грошового забезпечення. У судовому порядку відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити позивачеві індексацію. Індексація позивачеві виплачена, однак без компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів такої виплати. Позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що позивач не звертався до військової частини з вимогами про відшкодування втрати частини доходів ні за індексацією грошового забезпечення виплаченої 01.05.2023 року на виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 липня 2022 року у справі №420/4453/22 ні за індексацією грошового забезпечення виплаченої 21.02.2024 року на виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.08.2023 року у справі №420/11414/23. Відповідач не може без заяви від позивача із зазначенням реквізитів здійснити відповідні виплати відшкодування втрати частини доходів. Позивачу з травня 2023 року було достеменно відомо про всі обставини викладені у позовній заяві в наслідок чого пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Судом встановлені такі обставини по справі.

ОСОБА_1 з 28.12.2010 року по 14.10.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира від 15.10.2019 року №252 позивача з 15.10.2019 року звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням контракту. При виключенні зі списків особового складу позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 вересня 2021 року у справі №420/8700/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно.

23.12.2021 року в/ч НОМЕР_1 на виконання рішення Одеського ОАС суду від 28 вересня 2021 року у справі №420/8700/21 виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця - грудень 2015 року у сумі 4798,50 грн.

Не погоджуючись із застосованим базовим місяцем та як наслідок сумою виплаченої індексації грошового забезпечення позивач звернувся до суду із новим адміністративним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі №420/4453/22 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 рік включно із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

01.05.2023 року в в/ч НОМЕР_1 на виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 липня 2022 року у справі №420/4453/22 виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року з урахуванням вже виплачених сум у сумі 81056,30 грн.

Для вирішення спору, щодо невиплати індексації грошового забезпечення вже за інший період, а саме з 01.03.2018 року по 14.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.08.2023 року у справі №420/11414/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію - різницю грошового забезпечення 4034 гривні 42 копійки в місяць у загальній сумі 78472 гривні 86 копійок за період з 01.03.2018 року по 14.10.2019 року включно.

21.02.2024 року на виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.08.2023 року у справі №420/11414/23 військовою частиною НОМЕР_1 виплачено на користь позивача індексацію - різницю грошового забезпечення 4034 гривні 42 копійки в місяць у загальній сумі 77 295,77 грн, що підтверджується банківською випискою.

Як зазначає позивач у цій справі, відповідачем в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

За приписами ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно із статтею 3 Закону №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Індексація грошового забезпечення є його складовою та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11.07.2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 року у справі № 803/203/17 та від 15.10.2020 року у справі № 240/11882/19.

Зокрема у Постанові від 15.08.2018 у справі №653/3356/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку: Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 05.07.2022 року у справі № 420/7633/20.

Зазначене дає підстави для відхилення позиції відповідача, що позивач не звертався до військової частини з вимогами про відшкодування втрати частини доходів ні за індексацією грошового забезпечення.

Суд встановив, що індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно позивачеві остаточно виплачено 01.05.2023 року, а за період з 01.03.2018 року по 14.10.2019 року виплачено 21.02.2024 року, тобто із затримкою.

Доказів нарахування та виплати компенсації за затримку виплати індексації відповідач не надав, оскільки індексація є складовою грошового забезпечення та в розумінні ст. 2 Закону №2050-ІІІ є доходом за затримку якого виплачується компенсація.

Таким чином, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.12.2015 року по день фактичної виплати індексації 01.05.2023 року відповідно до рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі №420/4453/22, а також за період затримки виплати за період з 01.03.2018 року по день фактичної виплати 21.02.2024 року відповідно до рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі №420/11414/23.

Щодо позиції відповідача про застосування до спірних правовідносин положень ст. 233 КЗпП України, суд зазначає, що такі обґрунтування підлягають відхиленню виходячи з наступного.

Так, на думку відповідача, позивач звернувся до суду із порушенням тримісячного строку звернення згідно із редакцією статті 233 КЗпП України, яка набула чинності 19.07.2022 року.

Суд не погоджується із таким твердженням з огляду на те, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення, тобто не є складовою заробітної плати, а тому строки передбачені ст. 233 КЗпП до цих правовідносин не є застосовними.

Крім того, судом встановлено, що позивачу не було нараховано та виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.10.2019 року (день звільнення), що підтверджується рішеннями суду у справах №420/8700/21, №420/4453/22, №420/11414/23.

Всі зазначені рішення стосуються одного і того ж самого предмету спору нарахування та виплаті індексації грошового забезпечення за різні періоди та виходячи із різного базового місяця обрахування. Остаточний розрахунок здійснено за вказаними рішеннями суду здійснено 21.02.2024 року.

Виходячи з вищенаведених обґрунтувань, суд приходить до висновку, що строки звернення до суду щодо виплати компенсації за затримку розрахунку регулюються ст. 122 КАС України, який позивачем не пропущений.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 01.05.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі №420/4453/22;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 01.05.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі №420/4453/22;

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 21.02.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 року у справі №420/11414/23;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 21.02.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 року у справі №420/11414/23.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов