Справа № 480/11207/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 р. Справа № 480/11207/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 08.01.24 по справі № 480/11207/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, (далі за текстом - ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач), у якому просила суд:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 08.09.2023 року за № 76 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років - неправомірним та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з часу звернення за її призначенням, тобто з 01 вересня 2023 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про неправомірність відмови ГУ ПФУ у Кіровоградській області у призначенні позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон № 1788-ХІІ) у редакції, чинній до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закон № 911-VIII), оскільки по-перше, відповідачем визнається наявність у позивача спеціального стажу - 24 роки 02 місяці 10 днів станом на 11.10.2017, а по-друге, на момент звернення за призначенням пенсії (01.09.2023) позивач, до того працюючи з 11.10.2017 по 31.08.2023 на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Шосткинського центру професійно-технічної освіти напрацювала додатково стаж, що у сукупності зі стажем, набутим до 11.10.2017 складає 30 років та дає їх право на призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на те, що рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення п. «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII та № 911-VIII в частині підвищення спеціального стажу, необхідного для виходу на пенсію, стверджувала про необхідність застосування з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугу років положень п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення таких змін.

Враховуючи вищевикладене та те, що відомостями із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , а також довідкою № 72 від 29.09.2023 підтверджено у повному обсязі роботу позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, вважала наявними підстави для визнання протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, від 18.04.2018 у справі № 826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 просила суд зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області призначити позивачу пенсію за вислугу років з дня її звернення з заявою про призначення пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі № 480/11207/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 08.09.2023 за № 76 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії від 01.09.2023, із зарахуванням до спеціального стажу відповідно до п. «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи 02.08.1993 по 31.08.2023 в Державному навчальному закладі "Шосткинський центр професійної технічної освіти", та прийняти рішення по суті заяви від 01.09.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ).

Відповідач, не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 по справі № 480/11207/23 та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована твердженнями про неможливість призначення пенсії позивачу за вислугу років, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» скасовано право на призначення пенсії за вислугу років працівникам закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту. Водночас, працівники, які на день набуття чинності вказаним Законом, тобто на 11.10.2017, набули не менше як 26 років 6 місяців спеціального стажу, можуть скористатись правом виходу на пенсію за вислугу років. Разом з цим, спеціальний страховий стаж позивача, що дає право на пенсію за вислугу років становить 24 років 2 місяців 10 днів, тобто остання не має необхідного спеціального стажу, що унеможливлює призначення їй пенсії за вислугу років.

Додатково зауважив, що оскільки позивач зареєстрована в Сумській області та у разі призначення пенсії за вислугу років, пенсійна справа буде знаходитись в ГУ ПФУ в Сумській області, то й позовні вимоги слід пред`являти до ГУ ПФУ в Сумській області.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2023 позивач досягнула 53 річного віку.

01.09.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії у відповідності до п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а. с. 5).

Рішенням № 76 від 08.09.2023 Головне управління ПФУ в Кіровоградській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з посиланням на відсутність необхідного спеціального стажу.

Також у спірному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж позивача - 35 років 7 місяці 17 днів, спеціальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017, становить 24 роки 2 місяці 10 днів (а. с.6).

Не погодившись з відмовою, позивач звернулася з даною позовною заявою до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 08.09.2023 за № 76 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо не зарахування до спеціального стажу періодів роботи позивача в Державному навчальному закладі «Шосткинський центр професійної технічної освіти» на посадах, які зараховуються до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, оскільки Законом № 2148-VII (набрав чинності 11.10.2017) розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 2-1 та визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Судом враховано, що вказаною нормою лише збережено гарантії пенсійного забезпечення певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому, жодних змін до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зазнала, а тому підлягала застосуванню саме у редакції, яка відновлена за рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019.

За таких обставин, доводи відповідача про здійснення обрахунку пільгового стажу роботи позивача саме по 11.10.2017 визнані судом помилковими.

З посиланням на досягнення ОСОБА_1 на час звернення до пенсійного органу 55 річного віку, наявність більше 35 років страхового стажу, з яких більше 26 років 6 місяців складав стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, суд дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача на призначення пенсії відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». А відтак, зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.09.2023, та прийняти рішення по суті заяви від 01.09.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити пенсію, суд першої інстанції, з огляду на те, що призначення пенсії є виключними повноваженнями пенсійного органу, дійшов висновку про неможливість втручання у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (перегляду підлягає рішення суду в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1788-XII та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі по тексту - Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно положень статті 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Положеннями статті 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Проте, Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набув чинності з 01.04.2015 пункт "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

У подальшому, згідно із Законом № 911-VIII до статті 55 Закону № 1788-ХІІ з 01.01.2016 було внесено зміни, відповідно до якого пункт "е" вказаної статті має наступний зміст:

"Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року."

Отже, Закон № 911-VIII встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - при наявному спеціальному стажі діяльності не менше 25 років.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України № 213-VIII та № 911-VIII.

Конституційний Суд України приймаючи вказане рішення, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пунктах "е", "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ - 55 років), нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Крім того, на думку Конституційного Суду України, положення Закону № 1788-ХІІ щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Таким чином, стаття 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України № 213-VIII та № 911-VIII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначення позивачці пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII.

Отже, з 04 червня 2019 року при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років незалежно від віку необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років на посадах зазначених у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 по справі № 440/1286/20.

Так, колегія суддів зазначає, що посада заступника директора з навчально-виховної роботи в Шосткинському центрі професійно-технічної освіти, яку займала позивач, входить до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909.

Колегією суддів встановлено, що відмовляючи у задоволенні заяви про призначення позивачу пенсії, ГУ ПФУ в Кіровоградській області послалося на недостатність у ОСОБА_1 станом на 11 жовтня 2017 року спеціального стажу роботи - 26 років 6 місяців, який дає право на призначення пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-ІV.

03 жовтня 2017 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким з 11 жовтня 2017 року розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.

Згідно з пунктом 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також, Законом № 2148-VІІІ у зв`язку з внесенням змін до пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-XII, останній викладено у наступній редакції:

"До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

З наведеного слідує, що з урахуванням положень п.2-1 та п.16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсія за вислугу років відповідно до положень пункту "е" статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 27.07.2022 по справі № 440/1286/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_3 (а.с. 7-8) встановлено, що позивач з 02.08.1993 по 01.09.1999 працювала майстром виробничого навчання на групу токарів в професійно-технічному училищі № 13 в м. Шостка Сумської області;

З 01.09.1999 виконуючою обов`язки заступника директора з навчально-виховної роботи в професійно-технічному училищі № 13 в м. Шостка Сумської області (в подальшому перейменовано в Шосткинський професійний ліцей сфери послуг);

01.11.2000 призначена заступником директора з навчально-виховної роботи в Шосткинському професійному ліцеї сфери послуг;

02.11.2009 звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в Державний навчальний заклад «Шосткинський центр професійно-технічної освіти»;

03.11.2009 прийнята на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи у порядку переведення до Державного навчального закладу «Шосткинський центр професійно-технічної освіти»;

31.08.2023 звільнена за власним бажанням з Державного навчального закладу «Шосткинський центр професійно-технічної освіти».

Вказані обставини також підтверджуються копіями довідок від 29.09.2023 № 72 та від 29.09.2023 № 73.

Отже, згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , станом на 11 жовтня 2017 року, спеціальний стаж ОСОБА_1 , як працівника освіти, у розумінні пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII в редакції до 01.04.2015 становить 24 роки 2 місяці 10 днів, замість необхідних щонайменше 25 років станом на 11 жовтня 2017 року.

Дійшовши висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років станом на 01.09.2023, судом першої інстанції не застосовано до спірних відносин п.2-1 та п.16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, за якими пенсія за вислугу років відповідно до положень пункту «е» статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України № 1788-ХІІ спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років є помилковим та таким, що спростовано дослідженими матеріалами справи.

Разом з цим, враховуючи, що відповідачем при прийнятті спірного рішення про відмову від 19.10.2021 було застосовано пункт «е» статті 55 Закону № 1788-XII у редакції, яка визнана неконституційною рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Кіровоградській області від 08.09.2023 № 76 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів зазначає, що за правилами статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Водночас, постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, єдиним органом до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права, зокрема, на призначення пенсії за вислугу років є територіальний орган Пенсійного фонду до якого особа звернулася з відповідною заявою. При цьому, за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим.

Проте, оскаржуване рішення від 08.09.2023 прийняте відповідачем без урахування висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 04.06.2019 у справі № 2-р/2019, що свідчить про те, що ГУ ПФУ у Кіровоградській області відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, не надало належної оцінки документам, доданим до заяви та не вмотивувало своє рішення належним чином. При цьому суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень наданих виключно орган Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, з огляду на встановлені у справі обставини та норми права, що регулюють спірні правовідносини, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.09.2023, та прийняти рішення по суті заяви від 01.09.2023 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги, що судом першої інстанції помилково розтлумачено норми пункту 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" без урахування висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019, внаслідок чого необґрунтовано зазначено про наявність у позивача достатнього стажу для пенсії за вислугу років, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі № 480/11207/23 слід змінити шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії від 01.09.2023, та прийняти рішення по суті заяви від 01.09.2023 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові».

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 по справі № 480/11207/23 - залишити без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 по справі № 480/11207/23 - змінити шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії від 01.09.2023, та прийняти рішення по суті заяви від 01.09.2023 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові».

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі № 480/11207/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін В.Б. Русанова