Справа № 480/11556/23
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частиної НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту, зобов`язання вчинити дії, і просить суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 2798 від 15.06.2023 року в частині накладення на солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - "СУВОРА ДОГАНА";
- стягнути з солдата ОСОБА_1 вартість втраченої зброї у десятикратному розмірі коштом у сумі 897324,10 грн (вісімсот дев`яносто сім тисяч триста двадцять чотири гривні 10 копійок);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повернути неправомірно утримані з грошового забезпечення ОСОБА_1 кошти починаючи з червня 2023 року за наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 2798 від 15.06.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є військовослужбовцем та проходить службу у ВЧ НОМЕР_2 . Позивач 29.09.2022 перебував в районі населеного пункту Лиман Донецької області та при виконання бойового завдання позивачем втрачено гранатомет. Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 15.04.2023 № 2445 "Про призначення службового розслідування" призначено службове розслідування за фактом. 15.06.2023 командиром ВЧ НОМЕР_2 видано наказ № 2798 "Про підсумки службового розслідування". Даним наказом встановлена вина позивача у втраті гранатомета. З даним наказом позивач не погоджується, оскільки при проведенні службового розслідування не було враховано всіх обставин втрати військового майна в зоні активних бойових дій. Позивач вважає, що наказ відповідача є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 27.12.2023 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення вартості втраченої зброї у десятикратному розмірі.
Ухвалою суду від 27.10.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
20.11.2023 ВЧ 7014 надано відзив на позовну заяву, де зазначено, що з викладеними у позовній заяві доводами відповідач не погоджується та зазначає, що в ході проведення службового розслідування було встановлено факт недбалого виконання позивачем своїх службових обов`язків, внаслідок чого було допущено втрату гранатомета РПГ-7В №-КР572398 вартістю 89 732 (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять дві) гривні, 41 копійку, за фактом вчиненого порушення ОСОБА_1 , було притягнуто до матеріальної відповідальності в порядку і розмірах, передбачених чинним законодавством. (а.с.28-29)
29.11.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, вважає їх не обґрунтованими та безпідставними, просить задовольнити позов у повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 16.06.2023 (а.с.4)
Наказом № 2798 від 15.06.2023 "Про підсумки службового розслідування за фактом нестачі зброї та майна служби ракетно-артилерійського озброєння 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону на позивача було накладено дисциплінарне стягнення - "СУВОРА ДОГАНА" та стягнуто вартість втраченої зброї у десятикратному розмірі коштом 897 324,10 грн.(а.с.8-10)
Представником позивача направлено адвокатський запит від 16.08.2023, у відповідь листом № 9136/1 від 02.09.2023 ВЧ НОМЕР_1 надана відповідь, в якій було зазначено, що запитувані документи містять службову інформацію та відносяться до інформації з обмеженим доступом. (а.с.7, 13)
09.08.2023 позивач подав рапорт командиру 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з проханням клопотати перед вищим командуванням про призначення додаткового службового розслідування з метою зняття безпідставних на його думку звинувачень, проте відповіді не надходило.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч.1). Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4).
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначено в Статуті внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженому Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. З Закону України №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Відповідно до ст. 4 Закону України №160-ІХ особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Згідно ст. 5 Закону України №160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.
Положеннями статті 6 Закону України №160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:
1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використанім військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;
2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;
3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;
4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), 'що мають ознаки кримінального правопорушення;
5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Приписами статті 7 Закону України №160-ІХ передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Відповідно до ст. 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Приписами ст. 11 Статуту, визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: … свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; …постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; …. знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно… бути пильним …
Згідно ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно із статтями 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджено наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (далі Порядок №608).
Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі- військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі (п.1 Порядку № 608).
Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (п.2 Порядку № 608).
Відповідно до п. 1 розділу II Порядку № 608, службове розслідування може призначатися у разі: втрата або викрадення зброї чи боєприпасів.
Положеннями зазначеного Порядку визначено, що особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування ( п.8 розділу III Порядку № 608).
Особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема, запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування) (п. 2 розділу IV Порядку № 608).
У разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (п.1 розділу VIII Порядку № 608).
Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду (п.2 розділу VIII Порядку № 608).
До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини(п.3 розділу VIII Порядку № 608).
Наказом Міністерства оборони України від17.08.2017 №440 затверджено Інструкцію з обліку військового майна у Збройних Силах України (далі Інструкція №440).
Ця Інструкція визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна.
Дія цієї Інструкції поширюється на структурні підрозділи апарату Міністерства оборони України (далі - Міноборони), Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), інші органи військового управління, а також військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи та організації Збройних Сил (далі - військові частини), які ведуть власне військове (корабельне) господарство на правах окремої військової частини та облік закріпленого за ними військового майна (п.1 розділу І Інструкції № 440).
Згідно з п.6 та 7 розділу І Інструкції №440 обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним. Облік військового майна ведеться у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках за відповідною (визначеною) номенклатурою.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції № 440 первинними документами є накладні, вимоги, відомості, акти, атестати та інші документи, які призначені для оформлення і підтвердження здійснених господарських операцій, що пов`язані з рухом і зміною вартісного та якісного (технічного) стану військового майна, і є підставою для записів облікових даних в облікових регістрах.
Положеннями п.10 розділу V Інструкції №440 встановлено, що облік наявності, руху і якісного (технічного) стану військового майна в підрозділі організовує командир підрозділу. У підрозділі ведуться облікові документи відповідно до переліку облікових документів, що ведуться в підрозділі
Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України визначений в Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженій наказом Міністра оборони України 29.06.2005 № 359 (у редакції наказу Міністерства оборони України 20.10.2015 № 569) (далі Інструкція № 359).
Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 359, стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.
В п.4 розділу 1 Інструкції № 359 зазначено, що командири батальйонів, рот, взводів та прирівняні до них особи (далі - командири підрозділів) повинні особисто перевіряти наявність і комплектність всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу.
Положеннями п. 2 розділу Х Інструкції № 359 передбачено, що військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику).
Відповідно до ст. 11 Статуту, на військовослужбовця покладено обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути пильним.
При цьому, Інструкції №359 та №440, які регулюють порядок ведення обліку військового майна, а також положення Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлюють певні алгоритми взаємодії та правила поведінки для військовослужбовців, в тому числі в частині обліку, видачі, отримання, здачі військового майна та його списання, і покладають обов`язок дотримуватися цих алгоритмів і правил, з метою недопущення розкрадання, втрати тощо військового майна.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.04.2023 №2445 призначено службове розслідування за фактом нестачі зброї та майна служби ракетно-артилерійського озброєння 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . (зворт.стор. а.с.63)
З акту службового розлідування за фактом нестачі зброї та майна встановлено, що гранатомет РПГ-7В №КР572398 закріплений за солдатом ОСОБА_1 29.09.2022 під час штурмових дій за командою Т.в.о. заступника командира НОМЕР_4 механізованої роти майора ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_1 , завантажив свій РПГ-7В №КР572398 в М113 і більше його не бачив. (а.с.34)
В поясненнях позивача від 05.06.2023 зазначено, що ".... був наданий наказ ТВО майором ОСОБА_2 , про завантаження боєкомплект гранатометів в автотранспорт М113. Я, виконав наказ та завантажив гранатомет РПГ 7-В №КР 572398 та два інших гранатомети в транспорт. Після чого, гранатометів я більше не бачив." (а.с.66 - зворот.стор. 67)
Однак, суд зазначає, що матеріалами службового розслідування та наявними матеріалами у справі не підтверджується факт того, ОСОБА_3 о заступника командира 8 механізованої роти майором ОСОБА_2 було видано наказ про завантаження боєкомплекту гранатометів в автотранспорт М113. З наданих пояснень інших військовослужбовців встановлено, що таких наказів не надходило.
Таким чином, суд вважає, що службовим розслідуванням доведено склад правопорушення, який вчинив позивач та за який його правомірно притягнуто до матеріальної відповідальності, оскільки позивач не вжив всіх заходів по збереженню майна, а семе безвідповідальне ставлення до обов`язків віськової служби, неналежного виконання вимог нормативно правових актів.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко