Справа № 372/3286/24
Суддя: Сташків Т. Г.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/3286/24
Провадження № 2-а-35/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Сташків Т.Г., отримавши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

12.06.2024 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов вищевказаний адміністративний позов, у якому ОСОБА_1 просить:

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 серії АА № 00014513 від 08.11.2023 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 102 000 грн. 00 коп.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті сплачений адміністративний штраф у розмірі 102 000 грн. 00 коп.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 про наявність вищевказаної постанови стало відомо після арешту його рахунків 28.05.2024 року, а тому просив поновити строк на оскарження постанови.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від суддями від 12.06.2024 дану справу передано на розгляд судді Сташків Т.Г.

Відповідно до пунктів 3, 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу, з огляду на наступне.

Згідно ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

Виходячи з наведеної норми, вимоги позивача щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті сплачений адміністративний штраф у розмірі 102 000 грн. 00 коп., одночасно із вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є передчасними, оскільки право на повернення сплачених на підставі скасованої у подальшому постанови коштів кореспондується з обов`язком вчинити дії, спрямовані на повернення коштів.

У зв`язку із скасуванняму судовому порядку постанови про застосування штрафу сплачена до відповідного бюджету сума штрафу з моменту набрання законної сили судовим рішенням про скасування цієї постанови набуває статусу такої, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави, і подальше повернення суми штрафу відбувається не за рахунок бюджетних асигнувань відповідного суб`єкта владних повноважень, на якого покладений контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, а з відповідного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З цього приводу суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21, що за змістом глави 82 ЦК України («Відшкодування шкоди») і глави 83 ЦК України («Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави») для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, - так би мовити, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (пункти 45-46)). Інакше кажучи, у деліктних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно, а інша його не набуває, тоді як у кондикційних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно унаслідок того, що інша сторона його набуває, зокрема утримує в себе.

Отже у даному випадку відсутні підстави застосовувати приписи Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки на визначені позивачем правовідносини поширюються приписи статті 1212 ЦК України.

Відтак, позовні вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті сплачений адміністративний штраф у розмірі 102 000 грн. 00 коп., не можуть бути розглянути у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, зазначені позовні вимоги мають бути розглянуті у порядку цивільного судочинства місцевим загальний судом.

У той же час позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 серії АА № 00014513 від 08.11.2023 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 102 000 грн. 00 коп., підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

При цьому за приписами ч. 6 ст. 21 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За правилами частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Водночас відповідно до частини 4 статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, ч. 4 ст. 172 КАС України встановлено заборону на об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що є загальним правилом, яке застосовується до інституту об`єднання в одне провадження кількох вимог.

Аналогічне правило закріплено і ч. 6 ст. 21 КАС України, згідно з якою не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Єдина можливість об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, передбачена ч. 5 ст. 21 КАС України, відповідно до якої вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У даному випадку позивачем порушено встановлене ч. 6 ст. 21 та ч. 4 ст. 172 КАС України правило об`єднання в одне провадження кількох вимог, через одночасне об`єднання вимог, що належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з вимогами, що мають розглядатися в порядку цивільного судочинства, що є неприпустимим, оскільки не належить до встановленого законом (ч. 5 ст. 21 КАС України) виключення, за яким кілька вимог можливо б було поєднати.

Пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, у яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Оскільки позивач об`єднав у позовній заяві вимоги, щодо яких законом визначена підсудність судам в порядку різного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень статті 172 КАС України та наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачу на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її скалдення.

Суддя : Т.Г. Сташків