Справа № 420/7861/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7861/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.04.2023 №1106;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зробити нарахування всіх необхідних виплат.

Ухвалою суду від 12.03.2024 року адміністративний позов залишено без руху.

До суду від позивача 25.03.2024 року надійшла уточнена позовна заява, в якій позовні вимоги викладені у наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 23.04.2023 року № 1106;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановления інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року №975 у зв`язку із настанням інвалідності 1 групи, та втратою професійної працездатності 90 відсотків;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про сплату усіх передбачених виплат з січня 2023 року ОСОБА_1 , за п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», п. 4 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в ході виконання бойового завдання, 29 серия 2022 року ОСОБА_1 отримав бойове травмування при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. 15 грудня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_4, за розпорядженням генерального директора ООКЛ з метою визначения придатності до військової служби, провела медичний огляд ОСОБА_1 , та за результатом огляду встановлено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Позивач вказує, що одразу після проходження військово лікарської комісії, його дружиною було повідомлено керівництво військової частини НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку та було направлено рапорт на звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його з військового обліку, на що, керівництво військової частини повідомили, що людині, яка має потребу в супроводжуючому, оскільки не може самостійно пересуватись було запропоновано, з`явитись особисто до Військової частини з рапортом.

В подальшому вказує позивач, працівники військової частини, стверджували, що жодного рапорту на звільнення вони не отримували, хоча це не відповідає дійсності.

Позивач також зазначає, що в матеріалах службового розслідування відсутні дата початку та дата кінця проведення службового розслідування. Безпосередній начальник позивача та начальник військової частини знали про результати проведення військово лікарської комісії, оскільки його дружиною було направлено всі документи, які підтверджували той факт, що позивач за станом здоров`я не може обслуговуватись самостійно, не кажучи про проходження військової служби.

У позовній заяві позивач вказує, що у доповіді за фактом неповернення його з лікувального закладу до військової частини, зазначається, що начебто позивач не відповідав на телефонні дзвінки, його місцезнаходження невідоме, зброя та засоби захисту в наявності, проте керівництву військової частини було відомо, що телефон залишився на полі бою. В свою чергу, дружина позивача була на постійному зв`язку з його безпосереднім начальником та повідомляла як про його місцезнаходження, так і надсилала відповідні документи в застосунок «Вайбер».

Позивач також зазначає, що з посиланням на постанову Кабміну від 25.12.2013 №975, що ОСОБА_2 звертався до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, під час проходження військової служби, при безпосередній участі у бойових діях, проте так як його оголосили в СЗЧ то відповідно жодної виплати він не отримав. Крім того, Відповідач не нараховував ОСОБА_1 , заробітну плату та додаткову винагороду, починаючи з січня 2023 року.

Ухвалою суду від 01.04.2024 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказано, що вимоги, викладені в адміністративному позові позивачем, військова частина НОМЕР_1 не визнає в повному обсязі, як такі, що є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Відповідач зазначає, що відповідно до Доповіді за фактом неповернення з лікувального закладу військовослужбовця військової служби за мобілізацією, 31.03.2023 року о 12:00 від командира ІНФОРМАЦІЯ_6, майора ОСОБА_3 стало відомо про факт неповернення з лікувального закладу військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_1 , якого було виписано 17.03.2023. Зв`язок з солдатом був відсутній, на телефонні дзвінки не відповідав, місцезнаходження його було невідомо для військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач також вказує у відзиві, що представник позивача зазначає недостовірні, нічим не підкріпленні відомості, що військовій частині НОМЕР_1 було відомо про втрату на полі бою телефону Позивача. З метою уточнення причин і умов, що сприяли факту неповернення з лікувального закладу військовослужбовця ОСОБА_1 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 №1219, було призначено службове розслідування за фактом неповернення з лікувального закладу до місця служби солдата ОСОБА_1 та на підставі проведеного службового розслідування було винесено наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2023 №1106 «Про результати службового розслідування за фактом неповернення з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 », яким було визначено вважати солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , таким, що 18 березня 2023 року не повернувся з лікувального закладу до місця служби та був відсутній без поважних причин з 18 березня 2023 року по теперішній час.

Відповідач у відзиві зазначає, що в діях солдата ОСОБА_1 вбачалися ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, з 18 березня 2023 року був знятий з усіх видів забезпечення та було вирішено не виплачувати щомісячну премію та додаткову винагороду за березень 2023 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та відповідно до абзацу 2 пункту 14 розділу 34 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260. Також, було організовано роботу щодо направлення матеріалів службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську з одночасним направленням копії супровідного до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та ІНФОРМАЦІЯ_1 до відома.

У зв`язку із вищевикладеним, вказує відповідач, враховуючи сам факт встановлення самовільного залишення міcця служби ОСОБА_1 за результатами проведеного службового розслідування військовою частиною НОМЕР_1 повністю правомірно було позбавлено останнього, на час знаходження у самовільному залишенні частини, щомісячної премії та додаткової винагороди.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій посилаючись на обставини, про які також зазначено і у позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 №41 солдат запасу ОСОБА_1 мобілізований до військової частини НОМЕР_1 та з 26.02.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2023 року №485, яка видана солдату ОСОБА_1 про те, то він дійсно в період з 29.03.2022 по 08.05.2022 за з 27.07.2022 по 29.08.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2022 року №6579 солдат ОСОБА_1 29.08.2022 року одержав бойове травмування за обставин: що 29.08.2022, у період з 14:00 по 22:10, в ході виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Мирне Миколаївського району Миколаївської області, противник здійснив обстріл з мінометів, танків та бронетехніки БМП-3 по позиціям з напрямку північно-східніше населеного пункту Благодатне. Внаслідок обстрілу отримав травмування солдат ОСОБА_1 . Травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Травмування не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Підстава: згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 про результати розслідування від 25.10.2022 року №1275.

Згідно з свідоцтвом про хворобу №298 від 15.12.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_5 постановлено ВЛК на підставі статті 76-а графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Потреба у супроводжуючому.

Як вбачається з виписки №15966 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 19.12.2022 року виписаний з рекомендацією продовжити реабілітацію, ЛФК, масаж, електронейростимуляцію, розробку руху в суглобах правих кінцівок з інструктором.

Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ) від 04.01.2023 року ОСОБА_1 перебуває у центрі соціального обслуговування ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Медичні послуги в ЦСО ОСОБА_1 отримує з боку ФОП ОСОБА_5 .

Крім того, з картки №276 від 17.03.2023 року хворого, який лікується у фізіотерапевтичному відділенні (кабінеті) та з довідки центру фізичної реабілітації " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (ФОП ОСОБА_6 , ІПН НОМЕР_4 ) від 25.04.2023 року вбачається, що позивач проходить курс фізичної реабілітації.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1428 від 06 квітня 2023 року травма солдата ОСОБА_1 , травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №946488 від 20.02.2024 року ОСОБА_1 встановлено першу "Б" групу інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, безстроково.

Відповідно до акту службового розслідування від 23.04.2023 року, проведеного відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371 та довідки доповіді командира ІНФОРМАЦІЯ_6, майора ОСОБА_3 , від 31.03.2023 № 0666/35/2784, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 № 1219 «Про призначення службового розслідування», заступником командира 8 механізованої роти з морально психологічного забезпечення з механізованого батальйону, лейтенантом ОСОБА_7 з метою уточнення причин і умов, що сприяли неповерненню з лікувального закладу 18.03.2023 до місця служби (АДРЕСА_2), військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , встановлено:

"... Відповідно до довідки доповіді майора ОСОБА_8 , командира ІНФОРМАЦІЯ_6, стало відому, что 17 березня 2023 року не повернувся з лікувального закладу, до місця служби в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), солдат ОСОБА_9 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . На телефонні дзвінки з боку командування батальйону, солдат ОСОБА_10 , не відповідає, місцезнаходження військовослужбовця невідоме. Довідка-доповідь від 31.03.2023 № 0666/35/2784 (додається).

Згідно з поясненням сержанта ОСОБА_11 , командира протитанкового взводу ІНФОРМАЦІЯ_6, відомо наступне: 31 березня 2023 року близько 09:00 він проводив у місті розташування протитанкового взводу (АДРЕСА_2) перевірку особового складу протитанкового взводу. Під час проведення перевірки було встановлено, що не повернувся з лікувального закладу, солдат ОСОБА_9 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . На телефонні дзвінки солдат ОСОБА_10 не відповідає, місце знаходження військовослужбовця невідоме. По даному факту зроблена доповідь командиру ІНФОРМАЦІЯ_6, майору ОСОБА_12 (пояснення додається).

Із пояснення молодшого сержанта ОСОБА_13 , командир відділення протитанкового взводу ІНФОРМАЦІЯ_6, стало відомо, що 31.03.2023 близько 09:00 сержант ОСОБА_14 , командир протитанкового взводу ІНФОРМАЦІЯ_6, проводив перевірку особового складу у місті розташування (АДРЕСА_2). Під час перевірки був відсутній солдат ОСОБА_9 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який не повернувся з лікувального закладу. На телефонні дзвінки солдат СТАДНИЙ 1. не відповідав, місце його знаходження невідоме (пояснення додається).

3. Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування.

Факт неповернення 18 березня 2023 року з лікувального закладу до місця служби (АДРЕСА_2) солдата ОСОБА_15 та відсутність його на службі з 17 березня 2023 року по теперішній час, підтверджується поясненнями: сержанта ОСОБА_11 , командира протитанкового взводу ІНФОРМАЦІЯ_6 та молодшого сержанта ОСОБА_13 , командир відділення протитанкового взводу ІНФОРМАЦІЯ_6 (додаються).

Враховуючи вищевикладені факти службовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець за мобілізацією солдат ОСОБА_9 , перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , 18 березня 2023 року був виписаний із лікувального закладу та не повернувся до місця служби (АДРЕСА_2), відсутній без поважних причин по теперішній час. В діях військовослужбовця солдата ОСОБА_15 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України.

…Дії солдата ОСОБА_16 , а саме неповернення з лікувального закладу до місця служби, відсутність на службі без поважних причин з 18 березня 2023 року по теперішній час, вбачають в собі ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України.

Вина військовослужбовця:

виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_15 , перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , виражається у формі прямого умислу.

Причини та умови, що сприяли правопорушенню:

особиста недисциплінованість, низька правосвідомість, нехтування нормами чинного законодавства солдатом ОСОБА_17 .

Пом`якшуючи обставини не виявлено.

Обтяжуючі обставини вчинення правопорушення в умовах воєнного стану.

Заяв, клопотань та зауважень від військовослужбовця, солдата ОСОБА_15 , під час проведення службового розслідування не надходило.

5. Виходячи із вищевикладеного, пропоную наступне:

1. Вважати службове розслідування завершеним.

2. За неповернення з лікувального закладу до місця служби, що призвело до порушення вимог статті 6, абзацу 1 та 2 статті 11, статті 16, статті 127, абзацу 1 статті 128, статті 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 1 та 2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на солдата ОСОБА_15 , перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_1 , накласти дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА».

3. Вважати солдата ОСОБА_15 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , таким, що 18 березня 2023 року не повернувся з лікувального закладу до місця служби (АДРЕСА_2) та відсутній без поважних причин з 18 березня 2023 року по теперішній час. В діях солдата ОСОБА_15 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України. З 18 березня 2023 року зняти з усіх видів забезпечення та не виплачувати щомісячну премію та додаткову винагороду за березень 2023 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та відповідно до абзацу 2 пункту 14 розділу 34 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260.

4. Помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби провести перерахунок грошового забезпечення солдату ОСОБА_18 , відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018, за березень 2023 року, відповідно до пункту 3 даної пропозиції встановленим порядком".

28.04.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 прийнято наказ № 1106 "Про результати службового розслідування за фактом неповернення з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 ", яким:

"... 2. За неповернення з лікувального закладу до місця служби, що призвело до порушення вимог статті 6, абзацу 1 та 2 статті 11, статті 16, статті 127, абзацу 1 статті 128, статті 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 1 та 2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на солдата ОСОБА_15 , перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_1 , накласти дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА».

3. Вважати солдата ОСОБА_15 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , таким, що 18 березня 2023 року не повернувся з лікувального закладу до місця служби (АДРЕСА_2) та відсутній без поважних причин з 18 березня 2023 року по теперішній час. В діях солдата ОСОБА_15 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України. З 18 березня 2023 року зняти з усіх видів забезпечення та не виплачувати щомісячну премію та додаткову винагороду за березень 2023 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та відповідно до абзацу 2 пункту 14 розділу 34 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260.

4. Помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби провести перерахунок грошового забезпечення солдату ОСОБА_18 , відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018, за березень 2023 року, відповідно до пункту 3 даної пропозиції встановленим порядком".

Не погоджуючись із зазначеним наказом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частин 1-4 статті 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби Зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), яким врегульовано порядок накладення дисциплінарних стягнень.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Приписами ст.ст. 45, 48, 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що:

- у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення;

- за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

- командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом;

- на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів);

- командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

Відповідно до ст.ст. 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

У разі якщо ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (далі - Порядок №608).

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до п.3 розділу IV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право зокрема давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 407 КК України визначено кримінальним правопорушенням самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені, зокрема, в умовах воєнного стану.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено правові наслідки самовільного залишення військовослужбовцем розташування військової частини.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 вказаного Закону військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами службового розслідування було встановлено факт неприбуття позивача вчасно на службу без поважних причин після виписки з медичного закладу.

Водночас, ні акт перевірки, ні пояснення ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які стали підставою для таких висновків акту перевірки, не містять посилань на докази на підтвердження того, що позивача було виписано з медичного закладу, з якого саме медзакладу позивача було виписано, тощо.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку у свідоцтві №298 від 15.12.2022 року.

Пунктом 22.6. глави 22 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402) унормовано, що свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню:

а) у мирний час:

на генералів (адміралів), військовослужбовців запасу та у відставці, які оглянуті згідно з пунктом 3.13 розділу II Положення; на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ; на військовослужбовців та членів їх сімей, за наявності медичних протипоказань до направлення за кордон - ЦВЛК;

на всіх військовослужбовців, членів їх сімей, курсантів, учнів військових ліцеїв - ВЛК регіону;

б) у воєнний час:

на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, -ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону, евакуаційного пункту (місцевого евакуаційного пункту, госпітальної бази).

Пункт 22.9. глави 22 розділу II Положення №402 встановлює, що у воєнний час свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК на всіх оглянутих осіб складається у двох примірниках.

Відповідно до пункту 22.3. глави 22 розділу II Положення №402 постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, та надсилаються у військову частину та/або до ІНФОРМАЦІЯ_3 в електронній та/або паперовій формі. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, яка підлягає затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляється на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного строку після закінчення медичного огляду. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) із затвердженою постановою надсилається командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд та/або до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в електронній та/або паперовій формі, в установленому законодавством порядку, а також видається на руки особі, що пройшла медичний огляд. Зазначені документи можуть видаватися на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів.

Порядок передачі медичних та інших документів військовослужбовців, які перебували (перебувають) на лікуванні в закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності та державних установах Національної академії медичних наук, до військових частин та/або ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У воєнний час строк опрацювання ВЛК свідоцтв про хворобу (довідок ВЛК) становить до п`яти календарних днів після закінчення медичного огляду.

Відповідно до абзацу 2 пункту 22.12. Положення №608 постанови ВЛК щодо військовослужбовців, які визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повинні бути реалізовані негайно.

Відповідно до п. 240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверддженого указом Президентаа України від 10.12.2008 року № 1153/2008 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Отже, з викладених норм вбачається, що у випадку визнання військовослужбовця ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку відповідні документи невідкладно направляються медзакладом до військових частин та/або ІНФОРМАЦІЯ_3 , які в свою чергу готують документи про його звільнення з військової служби та надсилають посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Відповідачем до суду не надано доказів того, що ним свідоцтво №298 від 15.12.2022 року не отримувалось.

Крім того, з наданої позивачем до суду фотокопії електронної переписки з ОСОБА_21 (за номером телефону НОМЕР_6 , який є номером телефону командира протитанкового взводу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_19 як вбачається з його письмових пояснень від 31.03.2023 року, долучених до матеріалів службового розслідування) вбачається, що дійсно, дружина позивача (як стверджує ОСОБА_1 та не заперечується відповідачем) інформувала командира позивача про хід лікування позивача ще до 18.03.2023 року (п

Водночас, позивача визнано таким, що не повернувся з лікування у військову частину не з часу визнання позивача непридатним до військової служби 15.12.2022 року та не з дати його виписки з КНП "ООЛ ООР" 19.12.2022 року, а з 18.03.2023 року - нічим не обгрунтованої у акті службового розслідування та у оскаржуваному наказі дати.

Самі по собі пояснення двох військовослужбовців не можуть бути належним та достатнім доказом порушення позивачем порядку проходження військової служби.

Крім того, доводи ОСОБА_20 та ОСОБА_19 щодо їх спроб зв`язатись у засобами телефонного зв`язку не підтверджені належними доказами, які повинні були б бути додатком до матеріалів службового розслідування.

Крім того, позивачем до суду надано копію направлення військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №1201, яким солдата ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування.

Водночас, відповідачем жодним чином не спростовано такий доказ. Доводи відповідача щодо нечіткості дати такого направлення суд вважає необгрунтованими.

Все вищенаведене свідчить про те, що відповідачем до суду не надано обгрунтованих, належних та достатніх доказів відсутності позивача без поважних причин у військовій частині НОМЕР_1 та вчинення позивачем дисциплінарного проступку, та відповідно наявності достатніх підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно п. 9 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (тут і далі - Порядок №260, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

За змістом пункту 15 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується: за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.

Відповідно до пункту 5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Згідно з абз.2 пунктом 14 розділу XXXIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).

Отже, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2023 №1106 позбавлення позивача грошового забезпечення та премії з 18 березня 2023 року є фактично наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності (а не перебування на лікуванні у медичному закладі більше чотирьох місяців), а тому такі дії відповідача зважаючи на вищенаведені висновки є також протиправними.

У свою чергу відповідачем до суду доказів на підтвердження виплати чи правомірності невиплати позивачу грошового забезпечення за період з січня 2023 року по 18.03.2023 року не надано, а позивачем надано виписку по картковому рахунку, з якої вбачається, що за період січень - червень 2023 року грошове забезпечення йому виплачувалась лише 16.01.2023 року та 20.01.2023 року.

Водночас, зважаючи на наявність у матеріалах справи копії направлення військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 року №1201, яким солдата ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування, суд доходить висновку, що фактично щодо позивача військовою частиною НОМЕР_1 було прийнято рішення про продовження його перебування у лікарняних закладах, що в свою чергу має наслідком продовження виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та премії.

У свою чергу, згідно з пунктом 10 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, оскільки позивачем до суду доказів перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з січня 2023 року до суду не надано, вимоги позивача підлягають задоволенню частково шляхом:

- визнати протиправним та скасування наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 23.04.2023 року № 1106;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та премію з січня 2023 року відповідно до розділів І та XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановления інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року №975 у зв`язку із настанням інвалідності 1 групи, та втратою професійної працездатності 90 відсотків суд зазначає.

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 року №0666/35/5237, наданого у відповідь на адвокатський запит представника позивача: "...Військовою частиною НОМЕР_1 отримано та опрацьовано заяву ОСОБА_1 на здійснення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності. Вказаний пакет документів направлений 11.05.2023 року до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України.

На даний момент у військовій частині НОМЕР_1 відсутні відомості щодо результатів розгляду даного питання.

З огляду на вищевикладене, рекомендуємо Вам звернутись до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6) з відповідним запитом на отримання інформації щодо розгляду звернення ОСОБА_1 стосовно виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності".

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.21.2013 року №975, (далі - Порядок №975, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є зокрема у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується: 1) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи (п.6 Порядку №975).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (п.12 Порядку №975).

Так, з матеріалів справи вбачається, що заяву позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги разом з пакетом документів військовою частиною НОМЕР_1 було направлено до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, та що рішення Міністерства оборони України за результатами їх розгляду до військової частини НОМЕР_1 не надходило.

Відтак, зважаючи на те, що оскаржуваним наказом питання виплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі інвалідності відповідно до Порядку №975 не вирішувалось, вимог щодо оскарженні рішень/дій/бездіяльності відповідача щодо такої допомоги позивач не заявляє, оскільки прийняття рішення про призначення такої допомоги належить до компетенції Міністерства оборони України, та як вказує відповідач таке рішення прийняте не було, зважаючи на те, що доказів протилежного позивачем до суду не надано, вказана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 23.04.2023 року № 1106.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та премію з січня 2023 року відповідно до розділів І та XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Повний текст рішення складений та підписаний 19 червня 2024 року.

Суддя Н.В. Бжассо