Справа № 580/3034/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року справа № 580/3034/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо невірного нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% грошового забезпечення за 3 роки безперервної служби;

зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 грошового забезпечення за 14 років служби з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позову зазначено, що під час звільнення позивачу виплачена грошова допомога при звільненні у розмірі 25% грошового забезпечення за 3 роки служби. Однак позивач вважає, що оскільки йому не була виплачена грошова допомога при звільненні під час звільнення з Національної поліції та військової частини НОМЕР_2 , він має право на виплату йому цієї допомоги за 14 календарних років служби у розмірі 50% за кожний повний рік.

09.04.2024 від відповідача суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у її задоволенні. Зазначив, що на момент звільнення з військової частини НОМЕР_1 у позивача встановлена вислуга років в Збройних Силах України станом на 24 грудня 2023 року, яка складає календарна 14 (чотирнадцять) років, 01 (один) день, пільгова 03 (три) роки, 00 (нуль) місяців, 04 (чотири) дні.

Також, вислуга років в Збройних Силах (з моменту останнього призову) складає 03 (три) роки, 6 (шість) місяців, 27 (двадцять сім) днів.

Позивачу було виплачено грошову допомогу при звільненні у розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за 3 (три) календарних роки безперервної служби.

Стосовно періоду виплати одноразової грошової допомоги за 14 повних календарних років, відповідач вказує, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.10.2016 року №355 о/с позивача звільнено за власним бажанням. Вислуга років - 08 років 5 місяців та 14 днів.

Відповідно до витягу з послужного списку (додаток до відзиву) позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 21.11.2016 по 06.02.2019 повних 2 роки і 2 місяці.

Таким чином, на момент звільнення з військовій частині НОМЕР_2 у позивача календарна вислуга років складала не менше 10 років (08 років 5 міс. + 2 роки і 2 міс. місяці).

Отже, позивач набув права на виплату одноразової грошової допомоги у військовій частині НОМЕР_2 та така допомога повинна була виплачена саме у військовій частині НОМЕР_2 . Тому його звернення до суду щодо протиправності дій повинно бути адресоване військовій частині НОМЕР_2 .

На підставі п.7 Розділу XXXII Порядку №260 у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Таким чином, оскільки позивач звільнявся з військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із сімейними обставинами йому було виплачено одноразову грошову допомога у розмірі 25 відсотків за кожний повний календарний рік служби з останнього зарахування на військову службу.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №338 від 24.12.2023 його звільнено з військової служби у запас за підпунктом "г" пункту 3 (через сімейні обставини наявність батьків, які потребують постійного догляду) частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та виключено із списків особового складу частини і всіх видів забезпечення з 24.12.2023. Позивачу встановлено вислугу років в Збройних Силах України станом на 24 грудня 2023 року, яка складає календарна 14 (чотирнадцять) років, 01 (один) день, пільгова 03 (три) роки, 00 (нуль) місяців, 04 (чотири) дні. Також, вислуга років в Збройних Силах (з моменту останнього призову) складає 03 (три) роки, 6 (шість) місяців, 27 (двадцять сім) днів.

Також вказаним наказом доручено провести розрахунок з позивачем при звільненні, зокрема, передбачено виплатити грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% грошового забезпечення за 3 календарних роки безперервної служби.

Не погоджуючись із таким розміром грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував таке.

Відповідно до ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII).

Згідно з ч.1 ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз.10 п.2 статті 15 Закону №2011-ХІІ (у редакції станом на час звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу).

Оцінюючи доводи сторін та право позивача на застосування вказаної норми під час виплати йому одноразової грошової допомоги, суд зазначає таке.

Так, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.10.2016 року №355 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням). Вислуга років станом на час звільнення 08 років 5 місяців та 14 днів.

Виплати грошової допомоги при звільненні вказаним наказом не передбачено.

В подальшому, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 21.11.2016.

Наказом від 06.02.2019 №40 позивач звільнений з військової частини НОМЕР_2 у запас за підпунктом "й" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

Виплати грошової допомоги при звільненні вказаним наказом не передбачено.

З 27.05.2020 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №338 від 24.12.2023 його звільнено з військової служби у запас за підпунктом "г" пункту 3 (через сімейні обставини наявність батьків, які потребують постійного догляду) частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та виключено із списків особового складу частини і всіх видів забезпечення з 24.12.2023.

Позивачу встановлено вислугу років в Збройних Силах України станом на 24 грудня 2023 року, яка складає календарна 14 (чотирнадцять) років, 01 (один) день, пільгова 03 (три) роки, 00 (нуль) місяців, 04 (чотири) дні.

Також, вислуга років в Збройних Силах (з моменту останнього призову) складає 03 (три) роки, 6 (шість) місяців, 27 (двадцять сім) днів.

Відповідач, стверджуючи, що позивач, маючи календарну вислугу 10 років під час звільнення з військової частини НОМЕР_2 , набув право на одноразову грошову допомогу на підставі ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ (у редакції станом на час звільнення позивача з військової частини НОМЕР_2 ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Як установлено судом, наказом від 06.02.2019 №40 позивач звільнений з військової частини НОМЕР_2 у запас за підпунктом "й" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

Таким чином, наведена підстава звільнення позивача з військової частини НОМЕР_2 не передбачала виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ (у чинній на той час редакції), а тому твердження відповідача, що позивач набув право на отримання такої допомоги під час звільнення з військової частини НОМЕР_2 , суд вважає необґрунтованим.

Крім того, дослідженими судом наказами Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.10.2016 року №355 о/с та командира військової частини НОМЕР_2 від 06.02.2019 №40 не було передбачено виплати позивачу грошової допомоги при звільненні.

Суд зазначає, що на підставі ст.15 Закону №2011-ХІІ (у редакції станом на час звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 ) у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Оскільки під час звільнення позивача з військової частини НОМЕР_2 він не набув права на отримання одноразової грошової допомогу при звільненні, а станом на час звільнення з військової частини НОМЕР_1 у позивача наявна календарна вислуга 14 років, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право на отримання такої допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше.

Тому бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати такої допомоги суд вважає протиправною.

Для забезпечення прав позивача на отримання належних сум допомоги при звільнені, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше, з урахуванням виплачених сум.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.2, 6, 14, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше, з урахуванням виплачених сум.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ