Справа № 460/5075/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2024 року м. Рівне №460/5075/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 1, 2), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 22.03.2024 №97 на умовах п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути подану 15.03.2024 заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як учаснику бойових дій, зарахувавши до його загального страхового стажу періоди: участі в бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан з 09.11.1987 по 15.08.1988 в трикратному розмірі; добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.05.2018 по 31.05.2018 в календарному обчисленні. В обґрунтування позовних вимог стверджує, що має статус учасника бойових дій на території Республіки Афганістан та набувши право на призначення пенсії по досягненню 55 річного віку, 12.02.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 19.02.2024 відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності загального страхового стажу, період участі в бойових діях не зарахований у пільговому обчисленні «в трикратному розмірі». Перевіривши відсутність одного місяця страхового стажу до 25 років (враховуючи необхідність кратного зарахування до загального страхового стажу періоду участі в бойових діях) позивач 12.03.2024 уклав із ГУ ДПС в Рівненській області типовий договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за травень 2018 року. 15.03.2024 після зарахування коштів на рахунок ГУ ДПС в Рівненській області позивач повторно звернувся до відповідача-2 із заявою встановленого зразка про призначення йому пенсії за віком відповідно до п. 4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», долучивши до заяви, окрім іншого, доказ доплати єдиного соціального внеску за травень 2018 для додаткового зарахування одного місяця до страхового стажу. За принципом екстериторіальності надані позивачем документи передані для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області. Проте, рішенням відповідача 1 від 22.03.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В обґрунтування свого рішення Пенсійний орган вказав, що до заяви про призначення пенсії окрім документів, необхідних для призначення пенсії за віком, додаються посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про період проходження військової служби й участі в бойових діях згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу №637 від 12.08.1993. За наданими документами право на призначення дострокової пенсії за віком згідно п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058 відсутнє, оскільки відсутній необхідний страховий стаж (обчислений страховий стаж склав 22 роки 7 місяців 18 днів) та відсутня довідка про проходження військової службу в складі діючої армії в період бойових дій. В разі надходження додаткових документів право на призначення пенсії буде переглянуте. Проте, зі змісту спірного рішення вбачається, що до загального страхового стажу не зараховано: період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за травень 2018 року; період участі в бойових діях з 09.11.1987 по 15.08.1988 в Демократичній республіці Афганістан у пільговому обчисленні «в трикратному розмірі». З урахуванням детального аналізу норм чинного законодавства, вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії за віком, оскільки воно ґрунтується не на детальному аналізі наданих документів, а прийняте без урахування повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що мали значення для його прийняття. У зв`язку з цим, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач 1 правом на подання відзиву не скористався.

Відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву. Заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що відповідно до ст. 115 Закону №1058 військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону , а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. Вказав, що страховий стаж позивача становить 22 роки 7 місяців 8 днів (за необхідних 25 років). А ще зауважив, що оскільки позивачем при зверненні до органів Пенсійного фонду України не була надана довідка з військового комісаріату про період проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій, яка видається в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2) відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637), то для призначення дострокової пенсії за віком немає підстав, оскільки відсутній документ згідно додатку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, передбачений ст.115 Закону №1058. Відтак, право на призначення дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058 у позивача відсутнє у зв`язку з порушенням підпункту 6 пункту 2.1 розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування». Просить суд позовні вимоги залишити без задоволення.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини, встановлені судом:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 26 січня 1998 року.

12.02.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 19.02.2024 відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності загального страхового стажу, період участі в бойових діях не зарахований у пільговому обчисленні «в трикратному розмірі».

12.03.2024 позивач уклав із ГУ ДПС в Рівненській області типовий договір №0009 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за травень 2018 року.

15.03.2024 після зарахування коштів на рахунок ГУ ДПС в Рівненській області позивач повторно звернувся до відповідача-2 із заявою встановленого зразка про призначення йому пенсії за віком відповідно до п. 4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», долучивши до заяви, окрім іншого, доказ доплати єдиного соціального внеску за травень 2018 для додаткового зарахування одного місяця до страхового стажу.

За принципом екстериторіальності надані позивачем документи передані для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішенням відповідача-1 від 22.03.2024 №97 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В обґрунтування свого рішення Пенсійний орган вказав, що вік заявника становить 55 років 4 місяці 5 днів (за необхідних 55 років). Страховий стаж 22 роки 7 місяців 18 днів (за необхідних 25 років). За наданими документами право на призначення дострокової пенсії згідно п.4 ч.1 ст. 115 Закону №1058 відсутнє, оскільки відсутній необхідний страховий стаж та відсутня довідка про проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій.

Не погоджуючись з відмовою відповідача та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Так, статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Досягнення позивачем необхідного пенсійного віку (55 років) сторонами не заперечується.

Також зі змісту спірного рішення відповідача 1 слідує, що наявність у позивача 22 років 7 місяців 18 днів страхового стажу не оспорюється.

Натомість підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії як учаснику бойових дій згідно ст. 115 Закону №1058 слугувало відсутність довідки про проходження військової службу в складі діючої армії в період бойових дій та відсутність необхідного страхового стажу (25 років). Період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за травень 2018 року та період участі в бойових діях з 09.11.1987 по 15.08.1988 в Демократичній республіці Афганістан у пільговому обчисленні «в трикратному розмірі» не зарахований.

Щодо доводів відповідачів стосовно не надання позивачем довідки про проходження військової службу в складі діючої армії в період бойових дій, суд зазначає наступне.

Підпунктом 6 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком:

посвідчення учасника бойових дій,

документи про проходження військової служби (служби),

довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій), або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації;

довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 6 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для осіб, які виконували інтернаціональний обов`язок подається Пенсійному органу лише у разі визнання особи з інвалідністю внаслідок захворювання, отриманого в період виконання інтернаціонального обов`язку, з метою підтвердження відповідного статусу для призначення пенсії по інвалідності.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що у позивача відсутній статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

У випадку відсутності в особи, яка виконувала інтернаціональний обов`язок інвалідності відповідна довідка Пенсійним органом не повинна вимагатись.

Разом з тим, до заяви про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій ним Пенсійному органу було надано:

посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 26.01.1998, що видавалось ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

військовий квиток серії НОМЕР_2 , дата заповнення 02.05.1987, за змістом якого ОСОБА_1 : - проходив військову службу в період з 05.05.1987 по 02.06.1989 у лавах Збройних Сил СРСР (аркуші 2-3 військового квитка), проходив військову службу у в/ч пп НОМЕР_3 з 09.11.1987 по 15.08.1988 (аркуш 4) та має право на пільги, встановлені постановою цк кпрс і ради міністрів СРСР №59-27 від 17.01.1983.

Більше того, період проходження служби на території Демократичної Республіки Афганістан підтверджується відомостями військового квитка позивача (аркуш 9), згідно якого Указом ПРА №240 від 15.09.1988 позивач нагороджений медаллю «воїну-інтернаціоналісту від вдячного афганського народу».

Спільною постановою Центрального Комітету КПРС і Ради Міністрів СРСР від 17.01.1983 №59-27 «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» було передбачено зараховувати до вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання, незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв`язку із цим на лікуванні в лікувальних закладах.

Окрім цього, із аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень (рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 в справі № 806/2512/18, постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 24.03.2017 в справі №296/1851/17) підтверджується обставина про те, що військова частина пп НОМЕР_3 знаходилась на території Республіки Афганістан, де в період з 1979 по 1989 велись бойові дії за участю радянської армії.

Зазначене свідчить на користь того, що статус учасника бойових дій позивачу встановлений у зв`язку з участю в бойових діях на території Республіки Афганістан.

Відповідно до положень частин другої та четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням Уряду СРСР проходили військову службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат.

Зокрема, Законом СРСР від 12.07.1967 №1950-VII «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №591/3086/16-а участь військовослужбовця у бойових діях може підтверджуватись і фактом набуття статусу учасника бойових дій у розумінні статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та відповідним посвідченням».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.08.2018 у справі №295/1129/17.

У розумінні статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом підтвердження обставини участі військовослужбовця у бойових діях є відповідне посвідчення учасника бойових дій.

У пункті 3.5 рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 по справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16) указано, що Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24 Основного Закону України). Конституційний Суд України зазначав, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних юридичних можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012).

Принцип рівності в правах допускає застосування диференційованого підходу до певних правовідносин, зокрема, залежно від дати набуття відповідного права за умови, що обраний підхід є виправданим у демократичному суспільстві, та за наявності обґрунтованих підстав. У випадку регулювання соціальних прав із метою забезпечення соціальної справедливості застосування принципу абсолютної рівності може спричинити ситуацію, за якої внесення змін до будь-яких нормативно-правових актів (щодо прав та обов`язків осіб) буде неможливим, та створити загрозу економічній безпеці держави (призвести до негативних фінансових наслідків).

Європейський суд з прав людини вказував, що "неоднаковість ставлення є дискримінаційною, якщо вона позбавлена об`єктивного й розумного обґрунтування; іншими словами, якщо вона не переслідує легітимної мети чи якщо бракує виправданого співвідношення пропорційності між застосованими засобами та переслідуваною метою. Договірній державі належить певний простір оцінювання у визначенні, чи та якою мірою відмінності в інших подібних ситуаціях виправдовують неоднакове ставлення" (§ 51 рішення у справі "Stec and Others v. The United Kingdom" від 12 квітня 2006 року).

Відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи, незалежно від їх певних ознак, мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації; форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб забороняються; не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують прав та свобод інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг за певними ознаками особам, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій; закріплення у законі особливих вимог щодо реалізації окремих прав.

За змістом рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019 р. №1-рп(ІІ)/2019 по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) під використаним у національних законах України терміном військовослужбовці фактично слід розуміти у тому числі і військовослужбовців Радянської Армії та військовозобов`язаних під час спеціальних військових зборів Радянської Армії.

Факт участі позивача у бойових діях уже був встановлений державою в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 під час вирішення питання про наявність підстав для видачі йому посвідчення учасника бойових дій. Впродовж багатьох років держава визнає позивача учасником бойових дій, на нього поширюються пільги та компенсації цієї категорії громадян. Зазначене посвідчення є дійсним та ніким не оспорювалося.

За приписами пункту 2 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України (абзаци перший та третій).

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 63 від 08.02.1994 затверджено Перелік держав і періодів бойових дій на їх територіях, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього СРСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території.

Відповідно до Переліку держав і періодів бойових дій на їх територіях, затвердженого вказаною постановою, бойові дії на території Афганістану проводилися в період з квітня 1978 року по грудень 1989 року.

Зважаючи на це як факт участі в бойових діях (посвідчення учасника бойових дій), так і період участі в бойових діях із 09.11.1987 по 15.08.1988 на території Демократичної Республіки Афганістан (аркуш 23 військового квитка позивача) підтверджуються належними і допустимими доказами.

Відповідно до Закону України від 24.02.2022р. №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан.

Виходячи з вищезазначеного, надіслати запит в архівну установу до російської федерації у позивача немає можливості через відсутність поштового з`єднання з країною-агресором, на території якої зберігається архів польової пошти в/ч пп 54676, що унеможливлює подання довідки про яку зазначає відповідач 1 у спірному рішенні.

Також суд зауважує, що з розрахунку страхового стажу позивача (форма РС-право) слідує, що період участі в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан враховано без пільгового обчислення.

Так, пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років зараховується, зокрема дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

У пункті 3 вказаної Постанови закріплено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним у її пункті 1, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці - участь у бойових діях у воєнний час.

Згідно із Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» від 12 вересня 1991 року №1545-ХІІ до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Спільною Постановою Центрального Комітету КПРС і Ради Міністрів СРСР «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться в складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» від 17 січня 1983 року №59-27 (далі - Постанова №59-27) було передбачено зарахування до вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці - час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання, - незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв`язку з цим на лікуванні в лікувальних закладах.

Частиною шостою Постанови №59-27 визначено, що дія пунктів 1-5 вказаної постанови розповсюджується на військовослужбовців Радянської армії і Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки СРСР і Міністерства внутрішніх справ СРСР (включаючи військових радників та спеціалістів), які приймали участь у бойових діях, робітників та службовців, які виконували інтернаціональний обов`язок в інших країнах, які ведуть бойові дії, та їх сім`ям.

З урахуванням викладеного вище, суд погоджується з доводами позивача про протиправність дій щодо не зарахування періоду з 09.11.1987 по 15.08.1988 з розрахунку один місяць служби за три місяці (в «трикратному розмірі») до його страхового стажу, а тому такий період підлягає зарахуванню у пільговому обчисленні.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду травень 2018 року після сплати позивачем добровільного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зауважує наступне.

Згідно відомостей розрахунку страхового стажу позивача (форма РС-право) від 22.03.2024 вказаний вище період не зарахований до страхового стажу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV cтраховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

До заяви про призначення позивачу пенсії, поданої 15.03.2024 позивачем долучався типовий договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за травень 2018 року та платіжний документ про повну оплату суми за договором 12.03.2024 - 3124,00 грн.

Із розрахунку трудового та страхового стажу вбачається, що за травень 2018 (5 місяць 2018 року) відображено страховий стаж 31 календарний день, що підлягає зарахуванню до страхового стажу.

За нормами п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Зазначене свідчить про те, що відповідач 1 при перевірці питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком мав законний обов`язок перевірити докази сплати за травень 2018 добровільного внеску та зарахувати такий місяць до загального страхового стажу, що ним зроблено не було та вказує на його протиправну поведінку.

Оскільки підставами для прийняття спірного рішення відповідача 1 слугувала відсутність необхідного стажу та довідки про проходження військової служби в вкладі діючої армії в період бойових дій, що спростовується наведеним вище, то суд дійшов висновку про протиправність такого рішення та його скасування.

За наведеного, похідна вимога про повторний розгляд заяви від 15.03.2024 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як учаснику бойових дій, зарахувавши до його загального страхового стажу періоди: участі в бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан з 09.11.1987 по 15.08.1988 в трикратному розмірі; добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.05.2018 по 31.05.2018 в календарному обчисленні також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довели правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 22.03.2024 №97 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на умовах п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути подану 15.03.2024 заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як учаснику бойових дій, зарахувавши до його загального страхового стажу періоди: участі в бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан з 09.11.1987 по 15.08.1988 в трикратному розмірі; добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.05.2018 по 31.05.2018 в календарному обчисленні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 червня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська обл., 40009, ЄДРПОУ/РНОКПП 21108013)

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Т.О. Комшелюк