Справа № 607/6671/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 607/6671/24 пров. № А/857/12642/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Галайчука Богдана Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

суддя у І інстанції Ромазан В.В.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 03 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

25 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1698192 від 19 березня 2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2024 року у справі № 607/6671/24 вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не зафіксував та не довів у судовому засіданні належними та допустимими доказами факту невиконання позивачем будь-яких вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР), які слугували підставою для його зупинки, оспорювана постанова таких не містить. Відтак, законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів були відсутні. Тому суд дійшов висновку, що вимоги посадової особи відповідача про пред`явлення відповідних документів є незаконними, а відтак у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 126 КУпАП.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, який у своїй скарзі просив таке скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

При цьому зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора, відповідно до якого видно, що 19 березня 2024 року по вул. Збаразькій у м. Тернополі позивач керував транспортним засобом ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого був неосвітлений державний номерний знак в темну пору доби. У результаті розгляду справи було встановлено, що позивач керував транспортним засобом без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 126 КУпАП, є обґрунтованою та законною.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом, 19 березня 2024 року інспектором Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Галайчуком Б.Ю. (далі Інспектор) винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності,якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн за те, що той 19 березня 2024 року о 21 год 06 хв у м. Тернополі по вул. Забаразька керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пункту 2.1 «ґ» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про дорожній рух», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Пунктом 2.4 (а) ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського, водій зобов`язаний пред`явити документи, передбачені у пункті 2.1 зазначених Правил.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2.1 «ґ» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена карат») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджується інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі, даних оператором яких є моторне (транспортне) бюро України.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як слідує з відеозапису, наявного в матеріалах справи, 19 березня 2024 року о 21 год 06 хв в м. Тернополі по вул. Збаразька транспортний засіб марки «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 був зупинений Інспектором. Підійшовши до водія означеного транспортного засобу, працівник поліції пояснив, що причиною зупинки є порушення ПДР України, а саме неувімкнення показника повороту при виїзді з магазину «АТБ». У подальшому при спілкуванні із водієм працівник поліції зазначив, що у нього також неналежним чином працюють ліхтарі, які освітлюють номерний знак. На вимогу працівника поліції надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водій ОСОБА_1 надав такі документи, після перевірки яких було встановлено, що у нього нечинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Разом із тим, зазначеним відеозаписом не підтверджено того, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-21043» д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні руху, виїзді із прилеглої території не увімкнув показник повороту та допустив порушення ПДР, що слугували підставою для його зупинки.

Дані про таке правопорушення, допущене ОСОБА_1 , спірна постанова не містить.

Таким чином, слід погодитись з судом першої інстанції, що вказаними доказами відповідачем не підтверджено причину зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, а саме допущення ним порушень ПДР.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем до матеріалів справи не подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі якого він був зупинений поліцейським.

При цьому наявний в матеріалах справи відеозапис не відображає відомостей про вчинення позивачем правопорушення, а лише підтверджує факт зупинки його транспортного засобу та процесуальну послідовність винесення поліцейським оскаржуваної постанови.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до наявного у справі відеозапису, позивач був зупинений Інспектором з тих підстав, що при зміні руху, виїзді із прилеглої території, ОСОБА_1 не увімкнув показчик повороту.

Разом із тим, у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що підставою зупинення транспортного засобу позивача було те, що транспортний засіб марки «ВАЗ-21043» д.н.з. НОМЕР_1 мав неосвітлений державний номерний знак в темну пору доби.

Таким чином, на думку апеляційного суду у поліцейського не було належних правових підстав для зупинки транспортного засобу позивача та відповідно накладення на позивача стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, а тому зазначена постанова обґрунтовано скасована судом першої інстанції.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2024 року у справі № 607/6671/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк