Справа № 440/3992/24
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/3992/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту та не звільнення ОСОБА_1 зі служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами, в зв`язку із необхідністю у постійному догляді за хворою матір`ю, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю у постійному догляді за хворою матір`ю, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.10.2023 позивач подав рапорт на звільнення служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". 17.03.2024 було отримано відповідь про відмову у задоволенні рапорту. Позивач вважає, що з боку відповідача вбачається протиправна бездіяльність, яка фактично полягає в ігноруванні та нездійсненні розгляду його рапорту про звільнення з військової служби, у зв`язку з чим його права порушені та підлягають захисту і відновленню у судовому порядку.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, надано відповідачу строк на подання відзиву.

Відповідач не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому в обґрунтування заперечень зазначив, що 16.02.2024 ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави до Позивача було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" на строк 30 (тридцять) діб з 16.15 годин 16 лютого 2024 року (ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.03.2024 продовжено строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 11 травня 2024 року включно). Враховуючи наявний факт застосування до Позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутності інформації про зміну таких запобіжних заходів, питання, що порушуються Позивачем в рамках цієї справи у своєму взаємозв`язку із п. 229 Указу Президента не можливо вирішити, до ухвалення відповідного рішення в рамках судової справи 530/489/24.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст. 229 КАС України.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, доводи відзиву та письмових пояснень, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

15.07.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 218 рядового ОСОБА_1 призначено на посаду водій 2 відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 (підстава наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №22-РС від 14.07.2022).

22.05.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 1 рядового ОСОБА_1 , водія 2 відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 переведено на посаду водія 2 зенітного кулеметного відділення 1 зенітного кулеметного взводу НОМЕР_3 зенітної кулеметної роти.

01.08.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 73 (по стройовій частині) рядового ОСОБА_1 , водія 2 зенітного кулеметного відділення 1 зенітного кулеметного взводу 4 зенітної кулеметної роти переведено на посаду водія 2 зенітного кулеметного відділення 5 зенітного кулеметного взводу НОМЕР_3 зенітної кулеметної роти.

25.06.2023 позивач звернувся із рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

03.08.2023 від ІНФОРМАЦІЯ_1 повернуто документи на звільнення Позивача, у зв`язку із перепідпорядкуванням, запропоновано звернутися до командира військової частини НОМЕР_4 .

04.08.2023 військова частина НОМЕР_1 направила до військової частини НОМЕР_4 документи для розгляду подання про звільнення з військової служби рядового ОСОБА_1 за сімейними обставинами.

19.08.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 91 рядовому ОСОБА_1 призупинено грошові виплати на його банківський рахунок та надання усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 19.08.2023 (підстава: доповідь за фактом самовільного залишення військової частини (вих.№1/3508/23 від 19.08.2023).

19.08.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 95 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_1

07.09.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 121 службове розслідування завершено, вбачаються в діях ОСОБА_1 ознаки кримінального правопорушення, вирішено направити матеріали службового розслідування до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.09.2023 командиром військової частини НОМЕР_4 повернуто без реалізації рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами (інших поважних причин).

20.10.2023 першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у місті Полтави внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування.

19.11.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 183 рядовому ОСОБА_1 призупинено службу з 20.10.2023 (підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 09 листопада 2023 №147-РС; витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 жовтня 2023 року №0000428).

16.02.2023 ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави у справі № 554/1492/23 застосовано відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" на строк 30 (тридцять) діб з 16.15 годин 16 лютого 2024 року. Строк тримання під вартою рахувати з 16.15 годин 16 лютого 2024 року.

01.03.2024 призначено підготовче судове засідання по кримінальному провадженню яке внесене 20.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України в приміщенні Зіньківського районного суду Полтавської області (справа №530/489/23) за адресою АДРЕСА_1 - 13.03.2024 року о 11 годині 20 хвилин.

13.03.2024 продовжено обвинуваченому ОСОБА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 11 травня 2024 року включно.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що є підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному наказу, враховуючи надані сторонами докази, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право видання наказів по особовому складу визначено указом Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" (далі Указ Президента).

Диспозиція абзацу 2 пункту 12 Указу Президента визначає, що право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з п. 225 Указу Президента звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: 2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пунктом 229 Указу Президента встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовець може бути звільнений з військової служби під час досудового розслідування або судового провадження, якщо до нього не застосовано заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді затримання особи або запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту чи тримання під вартою, з одночасним повідомленням про звільнення відповідних органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до абз. 2 статті 24 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до п. 144-2 Указу Президента Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Відповідно до п. 15 Розділу ІІ наказу МОУ "Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України" 15.09.2022 №280 (далі наказ №280) підставою для призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключення із списків особового складу військової частини наказами по стройовій частині офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, є наказ по особовому складу про звільнення їх з посади (чи рішення суду (або належним чином завірена його копія) про оголошення таких військовослужбовців безвісно відсутніми або померлими). Наказ по особовому складу щодо звільнення таких військовослужбовців з посад доводиться до військової частини не пізніше семи діб з дня видання наказу.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, вважаються тимчасово відсутніми і обліковуються у штабі військової частини у книзі обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини особового складу в окремому розділі, вони не входять до чисельності особового складу військової частини.

Сержанти і солдати, які самовільно залишили військові частини, у триденний строк з дати залишення частини знімаються зі всіх видів забезпечення. Після виключення із списків особового складу військової частини наказом по стройовій частині їх обліково-послужні картки разом з витягом із наказу по стройовій частині направляються до районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якими вони були призвані на строкову військову службу.

Підставою для виключення сержантів і солдат, які самовільно залишили військову частину, із списків особового складу військової частини наказами по стройовій частині є отримане командуванням військової частини повідомлення про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань від органу досудового розслідування, прокуратури, суду, органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - Військова служба правопорядку), у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.

Персональний облік сержантів і солдатів, які самовільно залишили військові частини та виключені із списків особового складу військової частини, ведеться в районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 16. розділу ІІ наказу №280 не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи: які самовільно залишили військову частину та щодо яких повідомлення про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або витяг із наказу (по особовому складу) про звільнення їх з військової служби командування військової частини не отримало.

Як зазначено вище, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Однак, позивач залишив поза увагою той факт, що військова частина НОМЕР_1 за своєю структурою не є бригадою, полком, а посада командира військової частини НОМЕР_1 за штатом передбачено військове звання "підполковник" (тоді як згідно Указу Президента вимагається військове звання "полковник"). У зв`язку із цим, правові обмеження не наділяють командира військової частини НОМЕР_1 повноваженнями, що вимагається Позивачем здійснити у прохальній частині позову, а тому видання відповідного наказу про звільнення Позивача з військової служби неможливе та виходить за межі повноважень командира військової частини НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що питання звільнення з військової служби військовослужбовців відноситься до компетенції військової частини НОМЕР_4 , оскільки військова частина НОМЕР_1 підпорядкована вказаній вище військовій частині.

Слід також зазначити, що усі рапорта з документами про звільнення військовослужбовців з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 (у тому числі за власним бажанням) направляються саме до командира військової частини НОМЕР_4 , де останній за результатами розгляду видає відповідний наказ (РС), на підставі чого командир військової частини НОМЕР_1 в подальшому видає свій наказ (по стройовій частині) про виключення військовослужбовця зі списків військової частини відповідно до наказу МОУ №280. Видання наказів (по стройовій частині) про виключення військовослужбовців зі списків особового складу військової частини без наявності відповідного наказу командира НОМЕР_4 не допускається.

В період з червня по липень 2023 року кадровими питання (у тому числі видання наказів про звільнення військовослужбовців у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) здійснювалося ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, у зв`язку із зміною підпорядкування та переходу Відповідача у підпорядкування командувача військової частини НОМЕР_4 , останній має право видавати накази про звільнення військовослужбовців, які зараховані до списків особового складу Відповідача (що також підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2023 (№5/901)

Враховуючи викладені вище обставини справи, посилання позивача про те, що військова частина НОМЕР_1 не розглянула рапорт про звільнення з військової служби є безпідставним з огляду на те, що Відповідач 04.08.2023 сформував та направив за належністю (а саме командиру військової частини НОМЕР_4 ) усі документи для розгляду питання по суті та звільнення Позивача з військової служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , стосовно даного факту відкрита кримінальної справи, що перебуває на розгляді Зіньківського районного суду Полтавської області у справі № 530/489/24 (на підставі відкритого кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428 від 20.10.2023, відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України).

Так, 12.02.2024 позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яку останній отримав 12.02.2024 о 20.56 годин.

16.02.2024 ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави до Позивача було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" на строк 30 (тридцять) діб з 16.15 годин 16 лютого 2024 року (ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.03.2024 продовжено строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 11 травня 2024 року включно).

Враховуючи наявний факт застосування до Позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутності інформації про зміну таких запобіжних заходів, питання, що порушуються Позивачем в рамках цієї справи у своєму взаємозв`язку із п. 229 Указу Президента не можливо вирішити, до ухвалення відповідного рішення в рамках судової справи 530/489/24.

Відповідно до висновку, сформованому у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд враховує, що відповідно до положень частини першої статті 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист (частина перша статті 5 КАСУ

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Із позовної заяви слідує, що Позивачем не наведено належних обґрунтувань та доводів у чому полягають неправомірні дії Відповідача та чим саме вони підтверджені (з урахуванням того, що Відповідач розглянув рапорт Позивача в межах своїх повноважень та направив його рапорт з усіма документами до командира військової частини НОМЕР_4 , як старшого начальника, для розгляду рапорта по суті).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо нерозгляду рапорту позивача, а відтак не підтверджено порушень прав позивача у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко