Справа № 240/7356/24
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/7356/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання неправомірними дій, скасування вимоги та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення та направлення боржнику ГУ ПФУ в Житомирській області вимоги від 18.01.2024 по виконавчому провадженню №70988944, на підставі якої ГУ ПФУ в Житомирській області здійснило перерахунок пенсії в бік зменшення;

- скасувати вимогу відповідача від 18.01.2024 по виконавчому провадженню №70988944.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувана вимога є неправомірною, оскільки внаслідок її пред`явлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, розмір доплати до пенсії, що передбачена статтею 39 Законом України "Про статус та соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ) зменшився на 10200 грн, що суперечить роз`ясненню Міністерства соціальної політики України про застосування норми абзацу четвертого статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік". В порушення норм ст. ст. 18, 19 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідач не направив на адресу позивача, як сторони виконавчого провадження, вимогу від 18.01.2024.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 20.05.2024.

Представником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог, відповідач стверджує, що у виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду у справі №240/33012/21, чітко вказано порядок його виконання та спосіб, а саме зобов`язання боржника здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії з 01.09.2021, а також встановлено її розмір, що має дорівнювати двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік). Саме тому, розмір щомісячного підвищення до пенсії, на який має право стягувач, становить дві мінімальні заробітні плати, встановлені законом на Державний бюджет України на відповідний рік, відповідним роком є календарний рік, у якому здійснюється нарахування та виплата коштів, тобто ця величина повинна відповідати таким показникам заробітної плати, що встановлена Законом України про Державний бюджет на кожен відповідний рік та є змінною величною. Зазначив, що вимога державного виконавця від 18.01.2024 відповідає формі та змісту, що встановлюються вимогами Закону №1404-VІІІ та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Представник відповідача у відзиві просив розгляд справи проводити без його участі. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до вимог КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За приписами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд зважає на слідуюче.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №240/33012/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.09.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Постановою від 09.02.2023 головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №70988944 з виконання виконавчого листа по справі №240/33012/21, виданого 25 січня 2023 року.

18 січня 2024 року головний державний виконавець звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з вимогою про здійснення нарахування та виплату підвищення до пенсії, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік.

З 01 січня 2024 року при перерахунку пенсії ОСОБА_1 застосовано розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду 1600,00 грн відповідно до статті 8 Закону України Про Державний бюджет на 2024 рік. Тобто підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення суду становить 3200,00 грн (1600,00 грн х 2).

З 01 лютого 2024 року виплата належної суми пенсії здійснюється у розмірі, визначеному на виконання рішення суду.

За період з 01 вересня 2021 року по 31 січня 2024 року, нарахована доплата пенсії в розмірі, яка включена до підсистеми Реєстр судових рішень, що підтверджується витягом з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Вважаючи вимогу головного державного виконавця протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02 червня 2016 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1404-VIII).

У частині 1 статті 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом 1 пункту 9 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 визначено, що вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1 та 5 статті 26 Закону України № 1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до статті 76 Закону, за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 74 Закону № 1404, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Зі змісту вищезазначених правових актів вбачається, що вжиття заходів щодо примусового виконання рішення суду є обов`язком державного виконавця, який реалізується ним шляхом вчинення виконавчих дій. Одним із видів, передбачених Законом №1404-VIII виконавчих дій, які державний виконавець може вчиняти для забезпечення виконання рішення суду, є винесення та направлення боржнику вимоги про виконання рішення суду, яка є обов`язковою до виконання.

Матеріали справи свідчать, що державним виконавцем 09.02.2023 прийнято постанову, якою відкрито виконавче провадження №709888944.

На реалізацію наданих Законом України №1404-VIII повноважень, державний виконавець у межах виконавчого провадження, у зв`язку з набранням чинності Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік, виніс вимогу від 18 січня 2024 року.

Як зазначалось раніше, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №240/33012/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.09.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

При цьому, враховуючи зміну розміру мінімальної заробітної плати, відповідач має обов`язок перераховувати та виплачувати доплату до пенсії у порядку статті 39 Закону №796-ХІІ з урахуванням таких змін.

Враховуючи, що дане підвищення до пенсії носить не разовий, а постійний характер, саме тому у резолютивній частині рішення не встановлено кінцевої дати проведення такого нарахування й виплати та застосовано вираз "що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік)", а не зазначено конкретного Закону.

В свою чергу, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600,00 гривень.

Визначення нового розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2024, зобов`язувало відповідача звернутись до боржника з вимогою від 18.01.2024 щодо виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №240/33012/21.

Разом з тим, в межах спірних правовідносин суд не надає правову оцінку діям/бездіяльності боржника щодо виконання/невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, в частині визначення із 01.01.2024 розміру доплати, встановленої судовим рішенням у справі №240/33012/21, а лише дій державного виконавця щодо винесення вимоги в межах виконавчого провадження №70988944.

З приводу посилання позивача на роз`яснення Міністерства соціальної політики України про застосування норми абзацу четвертого статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", суд зазначає наступне.

Основними завданнями міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох сферах - узагальнення практики застосування законодавства, розроблення пропозицій щодо його вдосконалення та внесення в установленому порядку проектів законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України на розгляд Президентові України та Кабінету Міністрів України (п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України Про центральні органи виконавчої влади).

Міністерство є органом саме виконавчої влади, покликаним на виконання законів, державної політики тощо але в жодному випадку міністерство не може тлумачити, надавати роз`яснення статей Конституції України чи законів, встановлювати законність чи в будь-який інший спосіб підміняти судову чи законодавчу владу.

Зважаючи на той факт, що Закон України Про Державний бюджет України на 2024 рік є актом законодавчої гілки влади Верховної Ради України, жодного тлумачення цього закону Міністерство соціальної політики України не могло здійснювати, і жодних висновків щодо нього не могло надавати.

На сьогоднішній день, згідно з частиною третьою статті 21 Закону України "Про комітети Верховної Ради України" комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України. Однак такі роз`яснення не мають статусу офіційного тлумачення.

Правом офіційного тлумачення правових норм наділений спеціально на те уповноважений орган. Відповідно до приписів ст. ст. 147, 150 Конституції України саме на Конституційний Суд України покладено обов`язок вирішення питання про відповідність законів та інших нормативно-правових актів, зокрема актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Конституції України, а також офіційне тлумачення Конституції та законів України.

Відтак, роз`яснення Міністерства соціальної політики України не могли слугувати підставою для уникнення, у зв`язку з набранням чинності Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік, винесення головним державним виконавцем Корнєєвим М.М. спірної вимоги.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем норм ст. ст. 18,19 Закону України "Про виконавче провадження", яке полягало у тому, що відповідач не направив на адресу позивача, як сторони виконавчого провадження, вимогу від 18.01.2024 по виконавчому провадженню, суд зазначає, що абзацом 2 пункту 9 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 визначено, що вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії. Тобто у відповідача відсутній обов`язок щодо направлення спірної вимоги позивачу. На виконання норм Інструкції з організації примусового виконання рішень вимога від 18.01.2024 була направлена ГУ ПФУ в Житомирській області.

Посилання позивача на відсутність правової норми, яка б надавала державному виконавцю право виносити вимогу про виконання рішення суду, за умови, що така вимога вже була зазначена у постанові про виконавче провадження, суд вважає безпідставним та зазначає, що таке право надане державному виконавця частиною 1 статті 13 Закону України №1404-VIII та випливає із покладеного на нього частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII обов`язку вжиття всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду.

Перевіривши правомірність прийнятої вимоги, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши матеріали справи та вказані норми, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 139 КАС України, враховуючи ухвалу суду про звільнення позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (майдан Соборний, 1, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10014. РНОКПП/) про визнання неправомірними дій, скасування вимоги та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа