Справа № 400/4105/23
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 р. № 400/4105/23

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Устинова І.А. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 22.03.2023 року на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі № 400/1669/21;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 31835,95 грн у зв?язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 22.03.2023 року на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі № 400/1669/21

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні з військової служби йому не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.04.2017 до 28.02.18. Постановою П?ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі № 400/1669/21 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з з 01.04.2017 до 28.02.18., з врахуванням базового місяця січень 2008. Відповідачем 22.03.2023 на виконання вказаного рішення суду виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 42 746,70 грн., однак в порушення ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відповідач не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів.

Ухвалою від 21.04.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що оскільки основною умовою виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати саме нарахованих доходів, а не грошового забезпечення. Завірена копія постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду була отримана відповідачем 23.02.2023. після отримання копії зазначеної постанови було складено рапорт про необхідність замовлення фінансово економічною службою коштів для виплати позивачу індексації грошового забезпечення і відразу після надсилання на рахунок військової частини замовленої суми грошових коштів, 22.03.2023 вони були направлені на рахунок позивача. Відтак, постанову П?ятого апеляційного адміністративного суду було виконано своєчасно.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу у період з 01.04.2017 по 02.10.2020 у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.10.2020 р. №208 позивач був виключений з списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Під час проходження служби та на день звільнення з військової частини НОМЕР_1 позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення з 01.04.2017 до 28.02.2018.

Постановою П?ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі № 400/1669/21 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017 до 28.02.2018, з врахуванням базового місяця січень 2008.

22.03.2023 військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вищезазначеного рішення суду перераховано на картковий рахунок позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017 до 28.02.2018, з урахуванням виплачених сум, в сумі 42 746,70 грн.

Однак, на переконання позивача, відповідач повинен був здійснити виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Стаття 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 р. № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 р. у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 р. у справі № 803/203/17, від 15.10.220 р. у справі № 240/11882/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання відповідача на те, що грошове забезпечення та заробітна плата є нетотожними поняттями, військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах, а проходять службу не приймається судом до уваги, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 р. № 108/95-ВР і складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно із чинним законодавством.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.91 р. № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Як вже зазначалось судом вище по тексту рішення, відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.00 р. № 2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

З наведеного вбачається, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.13 р. № 9-рп/2013.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці.

Так, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно із положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

У пункті 2.2 рішення від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації є компенсаторною складовою доходу у вигляді заробітної плати працівника.

Виходячи з цього, очевидним є те, що спір про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, стосується заробітної плати військовослужбовця.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 05.05.22 р. у справі № 380/8976/21, від 29.11.23 р. у справі № 560/11895/23.

Так, предметом цього спору є ненарахування і невиплата позивачу як військовослужбовцю компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на виконання рішення суду провів позивачу виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2017 до 28.02.2018 лише 22.03.2023 в сумі 42 746,70 грн., тоді як звільнено позивача з 02.10.2020.

З урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений у цій справі період у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати (грошового забезпечення), суд дійшов висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 22.03.2023 року на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі № 400/1669/21.

При цьому, суд зауважує, що відновлення порушених прав позивача шляхом обраного способу захисту позивачем стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 31835,95 грн, не може бути задоволено, у зв?язку з тим, що стягненню підлягають вже нараховані суми. Відтак, суд вважає, що належним і достатнім способом відновлення порушених прав позивача є зобов?язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 22.03.2023 року на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі № 400/1669/21.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Разом з цим, в силу положень частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позов задовольнити.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 19, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 НОМЕР_3 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 22.03.2023 року на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі № 400/1669/21.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 22.03.2023 року на виконання постанови П?ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі № 400/1669/21.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов