Справа № 480/1184/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2024 року Справа № 480/1184/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Сороки К.О.,
представника позивача - Маховика Р.В.,
представника відповідача - Бащука О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/1184/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря № 135 від 05.02.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських БПОП ГУНП в Сумській області» в частині застосування до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0101144) поліцейського взводу № 3 (швидкого реагування) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області від 05.02.2024 № 44 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 па посаді поліцейського взводу № 3 (швидкого реагування) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в 1 Сумській області з 06.02.2024;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 710 грн. 65 коп. за кожен день вимушеного прогулу з 06.02.2024 по день ухвалення рішення;
Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних наказів про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з посади, позивач вказує на порушення встановленого порядку проведення службового розслідування та порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, здійснення дисциплінарного провадження упереджено.
Зокрема, позивач звернув увагу на те, що підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Втім, жодної із згаданих підстав у наказах про утворення дисциплінарної комісії та призначення службового розслідування, зазначено не було.
Позивач зауважив на тому, що наказ, про невиконання якого йдеться у висновку службового розслідування, був зачитаний близько 10 год. 26 хв., а з наказом про звільнення його ознайомлено близько 16 год. 30 хв. Такі обставини, на думку ОСОБА_1 , свідчать про не забезпечення належним чином права на захист та проведення службового розслідування з порушенням.
Крім того, позивач наголосив на тому, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення, дисциплінарною комісією не враховані обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського, зокрема: попередня бездоганна поведінка, високі показники виконання повноважень, наявність заохочень, вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника, а вид дисциплінарного стягнення обраний з порушенням встановленої статтею 29 Дисциплінарного статуту вимоги щодо застосування стягнення в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.
Стосовно обставин, які стали підставою для проведення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення, представник позивача зазначив, що після зачитування о 10 год. 26 хв. 05.02.2024 наказу про відрядження поліцейських, на запитання командира щодо виконання цього наказу, відповіді про неготовність його виконувати не надавав, а питання, які лунали від присутніх, стосувались не самого наказу, а списків працівників поліції, які були затверджені керівництвом, критеріїв відбору поліцейських та порядку виконання наказу.
Позивач акцентував увагу на тому, що місце розташування (дислокації) підрозділу не змінювалось, а у відрядження поліцейського може бути направлено лише за його згодою, до органів державної влади, установ та організацій.
На переконання позивача, його звільнено за невиконання наказу в той час, коли строк виконання цього наказу ще не закінчився. Зокрема, згаданий наказ мав бути виконаний 05.02.2024, але позивачу створено перешкоди у виконанні, проігнорована висловлена під час пояснень згода виконувати наказ, не надана можливість виконати наказ.
З огляду на зазначене, позивач вважає оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
У зв`язку з протиправністю оскаржуваних наказів, враховуючи приписи статті 235 Кодексу законів про працю України, на думку позивача, він має бути поновлений на посаді поліцейського взводу № 3 (швидкого реагування) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Сумській області з 06.02.2024 та на його користь має бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач у відзиві (а.с. 64-76) зазначив, що під час проведеного службового розслідування було встановлено, що після оголошення наказу про відрядження поліцейських, окремі поліцейські, в тому числі і ОСОБА_1 , на запитання командира щодо готовності виконати наказ, стверджувальної відповіді не надали, натомість обговорювали та критикували наказ, тим самим відмовились від виконання його вимог.
Такі дії, на думку відповідача, утворюють склад дисциплінарного проступку та є підставою для застосування такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції.
ГУ НП в Сумській області зауважило на тому, що під час службового розслідування ОСОБА_1 була надана можливість надавати пояснення, подавати документи та матеріали, заявляти клопотання, знайомитись з матеріалами, подавати скарги, користуватись правничою допомогою, що свідчить про дотримання порядку проведення службового розслідування.
Крім того, відповідач наголосив на тому, що у позовній заяві не зазначено жодного вмотивованого аргументу, який би давав підстави вважати оскаржувані накази незаконними.
На переконання відповідача, призначення і проведення службового розслідування здійснено у відповідності до вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини і висновки цього службового розслідування зроблені на підставі встановлених дійсних обставин, підтверджених відповідними належними доказами.
Беручи до уваги вчинення ОСОБА_1 проступку несумісного з подальшим проходженням служби в поліції, ГУ НП в Сумській області вважає застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 22.02.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/1184/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.
У судовому засіданні 11.06.2024 представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив та просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З 13.12.2023 ОСОБА_1 проходив службу на посаді поліцейського взводу № 3 (швидкого реагування) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Сумській області (а.с. 11)
Під час проходження служби позивачем, 02.02.2024 ГУ НП в Сумській області отримало вимогу Національної поліції України № 507дск про відрядження 20 поліцейських до управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк «Цунамі») (а.с. 167)
На виконання вказаної вимоги, 02.02.2024 відповідачем прийнято наказ № 221дск про відрядження поліцейських батальйону особливого призначення, яким затверджено список поліцейських та зобов`язано останніх з 05.02.2024 до особливого розпорядження пройти навчання для подальшого відрядження до Управління поліції особливого призначення № 2 штурмовий полк (Цунамі) Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (а.с. 138-140).
Як встановлено судом із відеозапису, наданого представником відповідача, після оголошення 05.02.2024 наказу про відрядження № 221дск та запитання командира про те хто не готовий виконати наказ, присутні поліцейські почали запитувати про причини включення до списку осіб які відряджаються поліцейських віком 35 і більше років, про критерії відбору, про підстави відрядження без отримання згоди поліцейського. Після запитання командира про те, хто готовий виконати наказ, свою згоду висловили троє поліцейських. Позивач, на вказаному відеозаписі запитав щодо причини відсутності командирів (а.с. 132)
У зв`язку з цим, з метою своєчасного повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин можливого вчинення поліцейськими дисциплінарних проступків, на підставі рапорту командира БПОП ГУНП в Сумській області, 05.02.2024 прийнято наказ № 92 про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії (а.с. 80).
За результатами службового розслідування, 05.02.2024 складено висновок, згідно з яким дисциплінарна комісія, окрім іншого, встановила вчинення ОСОБА_1 порушення підпункту 2.1 пункту 2 наказу ГУНП в Сумській області № 500 від 15.06.2023, пунктів 1, 4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з обговоренням, критикою та невиконанням пункту 2 наказу № 221дск від 02.02.2024 (а.с. 98-114).
На підставі висновків службового розслідування, 05.02.2024 відповідачем прийнято наказ № 135 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції, а наказом № 135 о/с від 05.02.2024 позивача звільнено зі служби в поліції. (а.с. 117-122).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України Про Національну поліцію.
На виконання частини першої статті 18 вказаного Закону, поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України Про Національну поліцію у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018 (далі Дисциплінарний статут) і визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службовою дисципліною є дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно з частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарним проступком є протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частинами першою, другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
За змістом частин першої четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту, службовим розслідуванням є діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини першої статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування, визначені Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ вказаного Порядку, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
За змістом пункту 1 розділу V Порядку, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
На виконання пункту 4 розділу V Порядку, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Пунктом 13 розділу V Порядку передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІІ Порядку передбачено, що у разі коли за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з частинами 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Отже, зміст вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що за порушення службової дисципліни, до поліцейського може бути застосований один із визначених видів дисциплінарного стягнення, в тому числі і звільнення зі служби в поліції. Втім, застосування стягнення можливе лише в тому разі, коли порушення службової дисципліни сталося внаслідок винної протиправної поведінки поліцейського, яка належним чином доведена та підтверджена відповідними достатніми доказами.
Разом з цим, обираючи вид дисциплінарного стягнення, який має бути застосований, уповноважена особа зобов`язана враховувати, зокрема, характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, доведеність його вчинення, наявність та ступінь вини порушника. Фактично, при обранні виду дисциплінарного стягнення має дотримуватись принцип пропорційності, тобто, справедливий баланс між тяжкістю проступку, вчиненого внаслідок доведеної винної протиправної поведінки порушника, негативними наслідками, до яких призвела чи може призвести така поведінка з одного боку, та суворістю покарання за вчинений проступок, глибиною необхідного втручання у права порушника, необхідних для досягнення мети застосування стягнення, з другого боку.
Стверджуючи про протиправність наказів щодо застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції, позивач зазначає про те, що дисциплінарного проступку не вчиняв, оскільки не відмовлявся виконувати наказ, а питання які лунали від присутніх після оголошення наказу, стосувались не самого наказу, а порядку виконання та критеріїв відбору поліцейських.
На думку позивача, застосування дисциплінарного стягнення є протиправним, оскільки, по перше, службового розслідування було проведено з порушенням встановленого порядку, без належного забезпечення права на захист та за відсутності підстав для його проведення; а по-друге, поліцейських може бути відряджено до органів державної влади лише за їхньою згодою, а відряджатися до інших регіонів держави та об`єднуватися у зведені загони, можуть підрозділи, а не окремі поліцейські.
Втім, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд не може погодитись з даними доводами позивача, з огляду на таке.
Матеріалами справи підтверджено, що підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт командира БПОП ГУ НП в Сумській області, у якому вказувалось про обговорення та висловлення окремими поліцейськими незгоди з наказом № 221дск від 02.02.2024 (а.с. 81-82).
Тобто, фактично, вказаний рапорт є повідомленням у якому містилась інформація про вчинення поліцейськими порушення, яке має ознаки дисциплінарного проступку, що відповідно до приписів абзацу 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018, є підставою для призначення службового розслідування.
Суд приймає до уваги те, що під час проведення службового розслідування, позивач надавав пояснення та мав можливість подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються, подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування тощо.
Такі обставини, на переконання суду, свідчать про дотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування, забезпечення позивачу права на захист під час його проведення, врахування усіх обставин вчиненого дисциплінарного проступку та надання належної оцінки матеріалам дисциплінарного провадження.
Стосовно суті встановленого порушення службової дисципліни, суд зазначає, що як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, підставою для застосування дисциплінарного стягнення, ГУ НП в Сумській області визначило обговорення, критику та невиконання пункту 2 наказу начальника ГУ НП в Сумській області № 221дск від 02.02.2024 «Про відрядження поліцейських БПОП ГУ НП в Сумській області», що свідчить про недотримання вимог підпункту 2.1 пункту 2 наказу ГУ НП в Сумській області № 500 від 15.06.2023, пунктів 1, 4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, а також пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію».
Факт не надання позивачем згоди на виконання наказу № 221дск від 02.02.2024, участь у обговоренні цього наказу, запитання щодо причини відсутності командирів, підтверджується належними й достатніми доказами, зокрема, відеозаписом оголошення наказу (а.с. 132) та поясненнями командира БПОП ГУ НП в Сумській області (а.с. 83-84), які також досліджувались під час здійснення дисциплінарного провадження.
Так, судом досліджено відеозапис оголошення наказу та встановлено, що ОСОБА_2 оголосив наказ № 221 дск від 02.02.2024. Після цього присутні поліцейські почали активно обговорювати наказ та критикувати його. З відеозапису вбачається, що присутні намагались з`ясувати критерії, за якими здійснювався відбір поліцейських для відрядження, чому відправляються у відрядження не добровольці, а особи, визначені наказом, чому визначені особи, молодші за 35 років, чому у списку є одні особи та відсутні інші, тощо. За таких обставин, суд вважає необґрунтованим твердження представника позивача про те, що присутніми поліцейськими задавались питання у зв`язку з незрозумілістю наказу, для уточнення порядку його виконання. Після цього ОСОБА_2 запропонував тим, хто згоден виконувати наказ, підтвердити ознайомлення з ним власним підписом та слідувати на навчання. Троє присутніх таке бажання виявили. Інші, у тому числі і позивач, такої готовності не виявили та продовжили обговорення. Зокрема, позивач задав питання щодо підстав відсутності командирів.
Позивач про неможливість виконати наказ з наведених у законі підстав та у встановленому порядку не повідомив. Суд вважає правомірним висновок відповідача, що позивач вдався до критики та обговорення наказу, тим самим порушивши встановлену законом заборону вчинення таких дій. Не виявивши бажання виконати вимоги наказу № 221 дск фактично відмовився від його виконання. У поясненнях під час службового розслідування позивач виявив бажання відбути у відрядження для навчання (а.с. 85). Суд вважає, що такі його дії не спростовують факту попереднього порушення службової дисципліни.
Суд враховує, що відповідно до розділу ІІ Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС № 987 від 04.12.2017, до завдань підрозділів поліції особливого призначення відноситься участь в обороні України, виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану. За рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції, підрозділи поліції особливого призначення, можуть брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій у ході відсічі збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України під час дії воєнного стану.
У зв`язку з цим, на переконання суду, вказана поведінка позивача (ненадання безумовної згоди на виконання наказу та участь у його обговоренні) містить ознаки істотного дисциплінарного проступку, оскільки невиконання наказу командира поліцейським підрозділу поліції особливого призначення під час дії воєнного стану, створює серйозну загрозу розлагодженості дій підрозділу поліції особливого призначення у надзвичайних ситуаціях, загрозу національній безпеці та суверенітету України в цілому.
Відсутність чіткого волевиявлення виконати наказ командира поліцейським підрозділу поліції особливого призначення під час дії воєнного стану, з`ясування критеріїв включення у затверджений наказом список поліцейських, встановлення власних умов виконання наказу, є несумісним із загальноприйнятими вимогами та підриває авторитет поліції.
Суд зауважує на тому, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейських підрозділу поліції особливого призначення в умовах воєнного стану, що пов`язано з їх особливою підготовкою та статусом, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати вчинків, які можуть зганьбити звання працівника поліції або підірвати авторитет поліції, не допускати виникнення ситуацій, коли у суспільства може виникнути уявлення про протиправний характер діяльності конкретного поліцейського та поліції в цілому.
З огляду на характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, доведеність його вчинення, наявність та ступінь вини позивача, негативні наслідки, які настали та ще можуть настати через вчинений проступок, а також встановлену Дисциплінарним статутом Національної поліції України дискрецію керівника у виборі виду дисциплінарного стягнення, на переконання суду, такий вид стягнення, як звільнення зі служби в поліції є пропорційним і не надто суворим покаранням.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на статтю 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, оскільки приписи щодо застосування дисциплінарного стягнення в порядку зростання, не позбавляють уповноважену особу права застосувати до поліцейського найсуворіший вид стягнення за вчинення істотного дисциплінарного проступку.
Крім того, приписи статті 71 Закону України «Про Національну поліцію» щодо відрядження поліцейських за їхньою згодою до органів державної влади, установ та організацій, не звільняють поліцейських підрозділу поліції особливого призначення від обов`язку безумовного виконання наказів командира у воєнний час.
У контексті оцінки доводів позовної заяви, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи адміністративного позову отримали достатню оцінку.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, доходить висновку про відповідність оскаржуваних наказів критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже, позовні вимоги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складено та підписано 19.06.2024.