Справа № 709/659/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 709/659/24 Суддя (судді) першої інстанції: Левченко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Моложавої Юлії Сергіївни, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

19.04.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Моложавої Юлії Сергіївни, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції, яким просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №1861640 від 09.04.2024, винесену Поліцейською 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не доведено порушення нею правил дорожнього руху, тому вважає, що постанова прийнята з порушенням її прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами аналогічними позовній заяві.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 09 квітня 2024 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Моложавою Ю. С. винесено постанову серії ЕНА № 1861640 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення, а саме штраф у розмірі 340,00 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до змісту вказаної постанови позивач 09 квітня 2024 року о 09:18 в м. Черкаси бульвар Шевченка, 241, керуючи транспортним засобом «Kia Ceed» д.н.з НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила п. 8.4. (в) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено, що містить інформації про фіксацію правопорушення, а саме у п. 7 зазначено, що до постанови додається А70367.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Диспозицією частини 1 статті 122 КУпАП України встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Отже, виходячи з наведених норм, основною ознакою за якою визначається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є порушення вимог дорожніх знаків, зупинки.

Відповідно до п. 1.1 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Положеннями п.п. 1.3. та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «в» п. 8.4. ПДР визначено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Главою 3 розділу 33 ПДР визначено заборонні дорожні знаки.

Так, зі змісту п. 3.34 вказаної глави розділу вбачається, що це знак «Зупинку заборонено», та ним забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

З оспорюваної позивачем постанови вбачається, що ОСОБА_1 зупинила свій транспортний засіб, порушивши вимоги позивачем п. 8.4. (в) ПДР, а саме зупинки її транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП, при цьому зазначив, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на правові норми ст. 251 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що інкриміноване позивачу правопорушення підтверджується відеозаписом, зробленим на реєстратор.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Суб`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до статті 10 КУАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел).

Відтак, визначаючи наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, обов`язковим є встановлення умислу позивача на вчинення адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає у порушенні правил зупинки транспортного засобу.

Як зазначає позивач, вона рухалася у правій смузі руху у потоці транспортних засобів, під`їхала до заїзду на паркувальні місця, зменшила швидкість руху, увімкнула світловий покажчик повороту праворуч. Попереду руху автомобіля під керуванням позивача, рухався автомобіль марки «ГАЗель», водій якого здійснив раптову зупинку, об`їзд перешкоди не був можливий, оскільки у лівій смузі руху, рухалися автомобілі в попутному напрямку. Крім того, за автомобілем позивача також рухався інший автомобіль, з увімкненим світловим покажчиком повороту праворуч, який також зупинився. Працівник поліції вказаний факт проігнорували, до зазначеного автомобіля не підійшли, не з`ясували причину раптової зупинки на проїзній частині та причини створення перешкоди для руху попутних транспортних засобів, які рухались позаду нього.

Зазначене підтверджено наданим відповідачем відеозаписом, з якого дійсно вбачається, що на момент приїзду працівників поліції автомобіль «Газель», який здійснив раптову зупинку та став позивачці перешкодою для руху, продовжував здійснювати стоянку попереду автомобіля позивача.

Посилання у відеозаписі поліцейських на те, що позивач мала можливість об`їхати автомобіль «Газель» та припоркуватись без порушення знаку «зупинку заборонено», колегія суддів вважає лише припущенням, оскільки з наданого відеозапису не вбачається дійсна така можливість для позивача.

Отже, зазначені позивачем обставини не спростовуються наданими відповідачами відеоматеріалами.

За встановлених у справі обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в діях позивача умислу здійснити зупинку транспортного засобу, оскільки дана зупинка зумовлена саме подією - зупинкою автомобіля марки «ГАЗель», що спонукало позивача, з метою уникнення аварійної ситуації також здійснити зупинку.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що відповідачі не надали достатніх доказів правомірності прийнятої ними постанови, тому позов підлягає задоволенню, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності - скасуванню, а провадження в справі - закриттю.

За приписами п.2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, необхідним є апеляційну скаргу задовольнити, рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подачу позовної заяви 484,48 грн та за подачу апеляційної скарги в розмірі 726,72 грн, що разом складає 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.), які слід стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 р. - задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 травня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Моложавої Юлії Сергіївни, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Моложавої Юлії Сергіївни, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову Поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Моложавої Юлії Сергіївни від 09.04.2024 серії ЕНА № 1861640 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 340,00 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.)

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

В.В. Файдюк