Справа № 752/3831/24
Суддя: Машкевич К. В.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/3831/24
Провадження № 2-а/752/149/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 червня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Гненик К.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову інспектора 3 взводу 2 роти БЗС, батальйон із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Пожидаєва О.І. від 17 лютого 2024 року серії ЕНА № 1461459 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Посилається на те, що постановою інспектора Пожидаєва О.І. серії ЕНА № 1461459 від 17 лютого 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою такого права постановою Обухівського районного суду Київської обл. від 18 січня 2023 року, чим порушив п.2.1.2 ПДР.

Зазначає, що вказана обставина не відповідає дійсності.

З відомостей з офіційного сайту Судової влади України йому стало відомо, що в провадженні Обухівсього районного суду Київської обл. перебувала справа відносно ОСОБА_2 за ст.130 ч.1 КУпАП, якого його було визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення з позбавленнм права керування транспортним засобом на 1 рік.

Зазначає, що вказане рішення суду до нього немає відношення та ухвалено відносно його однофамільця.

Разом з тим, у провадженні цього суду перебувала інша справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, накладено штраф у розмірі 17 000, 00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік.

Однак, станом на день винесення постанови серії ЕНА № 1461459 від 17 лютого 2024 року постанова суду щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП не набрала законної сили, а тому він не міг бути позбавленим права керування транспортним засобом.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 21 лютого 2024 року і відповідно до ст.31 КАС України був визначений склад суду.

Ухвалою суду від 06 березня 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторонам була направлена копія ухвали про відкриття провадження в справі, відповідачу - копія позовної заяви з додатками.

Відповідно до ст.ст.162, 165 КАС України відповідачу був наданий строк для подання відзиву.

08 квітня 2024 року відповідач подав відзив, яким проти позову заперечує.

Підтвердив обставини винесення відносно позивача постанови за ч.4 ст.126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, позбавленою такого права постановою Обухівського арйонногос уду Київської ол. від 18 жовтня 2023 року.

Вважає, що дії позивача були правильно кваліфіковані інспектором при винесенні постанови та вірно застосував норми матеріального права при її винесенні.

Зазначив також, що позивач, керуючи транспортним засобом Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 порушив Правила дорожнього руху на Столичному шосе в м.Києві, що стало підставою дя його зупинки.

На підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб був зупинений, інспектор пояснив водію причину зупинки та на підставі п.2.4а ПДР висунув вимогу водію пред`явити документи, передбачені п.2.1 ПДР.

При перевірці документів було встановлено, що водій-позивач у справі позбавлений права керування транспортним засобом Оухівським районним судом м.Києва 18 жовтня 2023 року строком на 1 рік.

Зазначає, що інспектор при винесенні постанови діяв у межах закону та наданих повноважень, а тому просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 17 лютого 2024 року інпектором 3 взводу 2 роти БЗС батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Пожидаєвим О.І. було винесено постанову серії ЕНА № 1461459 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

За змістом постанови позивач 17 лютого 2024 року о 15:03:29 по Столичному шосе в м.Києві керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування 18 жовтня 2023 року Обухівським районним судом, чим порушим п.2.1.а ПДР.

Диспозиція частини 4 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно п. 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.п. 2.4.а ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частинами 1, 3 ст. 16 Закону визначено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи .

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, законом визначено випадки, за яких водій транспортного засобу зобов?язаний пред?являти документи поліцейському.

Згідно зі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається зі змісту постанови підстави для зупинки транспортного засобу водію повідомлені не були.

Даних про порушення позивачем Правил дорожнього руху, які стали підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням, та, виходячи з цього, підставою для перевірки документів водія,відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що визначені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача у відповідача були відсутні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Виходячи з цього, відсутності у постанові про застосування до позивача адміністративного стягнення за будь-яке порушення Правил дорожнього руху, вимоги відповідача про пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії є неправомірними.

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові в справі № 686/11314/17/ провадження № К/990/15541/18 / від 15 березня 2019 року, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, позивач при зверненні до суду зазначив, що постановою Обухівського районного суду Київської обл. від 18 жовтня 2023 року був позбавлений права керування транспортним засобом інший водій, його однофамілець.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивач був позбавлений права керування транспортними засобами постановою Обухівського районного суду Київської обл. від 15 лютого 2024 року.

Тобто, на день винесення оспорюваної позивачем постанови постанова Обухівського райнногос уду Київської обл. не вступила в законну силу.

З наданої позивачем до суду копії постанови Київського апеляційного суду від 27 травня 2024 року вбачається, що постанова Обухівського районного суду Київської обл. від 15 лютого 2024 року щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП була скасована, а провадження в справі закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, судом обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з цього, з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605, 60 грн., сплачений ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст.ст. 1, 9, 126, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 132, 139, 242-246, 247, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1461459 від 17 лютого 2024 року, винесену інспектором 3 взводу 2 роти БЗС, батальйон із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Пожидаєвим О.І. відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605, 60 грн. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач-1: Департамент патрульної поліції, адреса:03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : К.В.Машкевич