Справа № 460/2313/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2024 року м. Рівне №460/2313/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за абзацом 7 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач був призваний на військову службу по мобілізації під час дії правового режиму воєнного стану до військової частини НОМЕР_1 . 23.01.2024 позивач звернувся до командира військової частини із рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема через необхідність здійснення постійного догляду за особою яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. За результатами розгляду рапорту відповідачем надано письмову відповідь щодо залишення рапорту без задоволення, оскільки необхідність постійного стороннього догляду за особою яка потребує такого догляду підтверджується виключно відповідним медичним висновком МСЕК. Позивач стверджує, що підпункт "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" безумовно визначає, що самостійною належною підставою для звільнення з військової служби під час дії воєнного стану вказаних військовослужбовців за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою яка потребує такого догляду є як висновок медико-соціальної експертної комісії, так і висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, за умови відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Додатково, стосовно порушення процедури розгляду рапорту позивач зауважує, що такий не був належно розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 , який уповноважений прийняти вмотивоване рішення щодо реалізації рапорту (звільнення з військової служби) чи відмови в його реалізації, з огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

02.05.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що долученими доказами до рапорту не підтверджено наявність у бабусі позивача групи інвалідності, крім того, згідно довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні разом із позивачем проживає його матір (дочка хворої бабусі), що свідчить про наявність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за бабусею. Звертає увагу суду, що необхідність здійснення постійного догляду за особою яка потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, підтверджується виключно відповідним медичним висновком МСЕК, позаяк позивач такого висновку не надав - відсутні правові підстави для задоволення рапорту позивача та, відповідно, видання наказу про його звільнення з військової служби. Щодо процедури розгляду рапорту зазначає, що чинним законодавством не передбачено чіткого строку, протягом якого командир військової частини зобов`язаний розлянути рапорт на звільнення, як і не затверджено форми відмови у задоволенні рапорту на звільнення з військової служби.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 04.03.2024 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою суду від 18.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

23.01.2024 позивач звернувся до командира протитанкового взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з рапортом у якому просив клопотати перед вищим командуванням про його звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

До рапорту були долучені нотаріально засвідчені копії наступних документів:

копія паспорту та картки платника податків ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ; копія свідоцтва про народження, паспорту, картки платника податків, пенсійного посвідчення ОСОБА_2 (мати позивача); копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 ; копія паспорту, картки платника податків, пенсійного посвідчення ОСОБА_3 (бабусі позивача); копія консультаційного висновку спеціаліста КП «Рівненський обласний протипухлинний центр» № 2126 від 28.12.2023 форма № 028/о; копія довідки лікарсько-консультативної комісії КНП «ЦПМСД Північний» Рівненської міської ради № 30 від 28.12.2023; оригінал довідки ОСББ «Шухевича, 4» № 1 від 08.01.2024 про склад зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 ; оригінал витягу № 602 від 08.01.2024 про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 .

Копія рапорту позивача містить погодження та клопотання ТВО командира протитанкового взводу сержанта ОСОБА_4 , а далі «по команді» погодження та клопотання командира 2 механізованого батальйону капітана ОСОБА_5 до командира військової частини НОМЕР_5 /а.с. 63-64/.

Надалі, у військовій частині НОМЕР_6 зареєстровано лист за вх. № 2366 від 12.02.2024 «Щодо звільнення з лав збройних сил України номера обслуги 6 гранатометного розрахунку військової частини НОМЕР_6 солдата ОСОБА_6 », який скерований командиру військової частини НОМЕР_1 помічником командира військової частини НОМЕР_5 з правової роботи - начальником юридичної служби капітаном юстиції Русланом Озадовським.

У листі зазначено, що рапорт опрацьовано в юридичній службі в/ч НОМЕР_6 та за результатами його розгляду повідомлено про те, що рапорт не підлягає погодженню та на даний час не має підстав для звільнення позивача з військової служби. З листом позивач ознайомлений 17.02.2024, про що свідчить його підпис /а.с. 60 - 62/.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому воєнний стан було продовжено. На час розгляду справи воєнний стан триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-друга статті 1 Закону 2232-XII).

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

Так, відповідно до абзацу 8 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з абзацом 2 підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:

під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац третій пункту 241 Положення № 1153/2008).

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454 (далі - Інструкція № 170) передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п. 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються:

копія аркуша бесіди;

копія рапорту військовослужбовця;

документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин;

копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи на звільнення які підтверджують підстави звільнення та які в подальшому направляються безпосередньо до посадових осіб, що мають право на звільнення військовослужбовців з військової служби.

Водночас, вищевказаними нормативно-правовими актами не встановлено чітких строків розгляду рапорту про звільнення з військової служби, тому суд враховує Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 № 124, (далі - Інструкція № 124), у пункті 2.1.6 якої зазначено, що рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з п. 3.11.6 Інструкції № 124, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Отже, рапорт військовослужбовця про звільнення з військової служби має бути розглянутий командиром військової частини протягом 30 календарних днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається той рапорт, по якому прийнято рішення (наказ, відповідь на рапорт) та відповідне рішення доведене до військовослужбовця належним чином.

Як було встановлено судом, рапорт про звільнення з військової служби через сімейні обставини позивач подав ТВО командира протитанкового взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_7 , далі «по команді» командиру 2 механізованого батальйону капітану ОСОБА_8 , який у свою чергу направив його командиру військової частини НОМЕР_5 з клопотанням по суті рапорту.

Помічник командира військової частини НОМЕР_5 з правової роботи - начальник юридичної служби капітан юстиції ОСОБА_9 , 17.02.2024 ознайомив позивача з листом за вх. № 2366 від 12.02.2024 «Щодо звільнення з лав збройних сил України номера обслуги 6 гранатометного розрахунку в/ч НОМЕР_6 солдата ОСОБА_6 » у якому зазначив, що солдат ОСОБА_10 не має підстав для звільнення з військової служби.

З приводу наведеного суд зазначає, що подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.

За наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби командир військової частини зобов`язаний видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту, про що також зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Отже, остаточне рішення (позитивне чи негативне) за рапортом військовослужбовця про звільнення з військової служби має бути прийняте командиром військової частини НОМЕР_1 або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті.

Натомість, помічник командира військової частини НОМЕР_5 з правової роботи - начальник юридичної служби капітан юстиції ОСОБА_9 , не наділений правом вирішувати по суті рапорт ОСОБА_1 щодо його звільнення з військової служби, а може лише надавати свій висновок (клопотати перед вищим командуванням або вказувати про відсутність підстав для звільнення), який за будь-якого рішення передається до командира військової частини, який наділений повноваженнями вирішувати питання звільнення зі служби військовослужбовця.

У спірних правовідносинах за наслідком розгляду рапорту позивача відповідне рішення командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято не було. Рапорт розглядався командиром взводу далі командиром батальйону, доказів на підтвердження протилежного учасниками справи суду не надано та судом в ході розгляду справи не здобуто.

В той же час, надаючи оцінку позовним вимогам зобов`язального характеру та обраному позивачем способу захисту своїх прав, про які просить останній у межах цього позову, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі № 342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З огляду на те, що командиром військової частини НОМЕР_1 не розглядався рапорт позивача і ним не надавалася оцінка підставам для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, то спір у цій справі стосується виключно питання не розгляду рапорту про звільнення зі служби (допущення протиправної бездіяльності). За таких обставин відсутні правові підстави для надання судом оцінки та прийняття висновку стосовно наявності у позивача права на звільнення з військової служби згідно вказаної ним підстави та поданих разом із рапортом документів.

Відтак, до розгляду військовою частиною НОМЕР_1 питання про звільнення позивача з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», предметом розгляду цієї справи є виключно протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у не належному розгляді рапорту.

Лише після прийняття рішення суб`єктом владних повноважень щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби по суті, суд може надати оцінку його відповідності вимогам закону.

Тому, визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, а також враховуючи висновок суду стосовно порушення процедури розгляду рапорту, суд зобов`язує військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, за результатами розгляду якого відповідачу необхідно прийняти відповідне рішення.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 27.02.2024, яка наявна в матеріалах справи, а тому судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору підлягають стягненню з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби і прийняти за результатами його розгляду відповідне рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 19 червня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 )

Суддя Ольга ПОЛІЩУК