Справа № 320/31253/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Київ № 320/31253/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» до Сумської митниці Державної митної служби України, Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Державної митної служби України, Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною бездіяльності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 адміністративну справу прийнято до провадження та вирішено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

22.04.2024 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати Вимоги про сплату митних платежів від 11.07.2023 року №UA805010.2023.0008 та від 11.07.2023 року №UA805010.2023.0010 Сумської митниці Державної митної служби України;

- зобов`язати Енергетичну митницю Державної митної служби України повернути ТОВ "АВТОБАНСЕРВІС" кошти у розмірі 657209,68 грн., списані за Вимогою про сплату митних платежів від 11 липня 2023 року №UA805010.2023.0008, на єдиний казначейський рахунок, за учасником зовнішньо-економічної діяльності ТОВ "АВТОБАНСЕРВІС";

- зобов`язати Енергетичну митницю Державної митної служби України повернути ТОВ "АВТОБАНСЕРВІС" кошти у розмірі 647819,57 грн., списані за Вимогою про сплату митних платежів від 11 липня 2023 року №UA805010.2023.0010, на єдиний казначейський рахунок, за учасником зовнішньо-економічної діяльності ТОВ "АВТОБАНСЕРВІС".

Ухвалою від 09.05.2024 вирішено прийняти до розгляду вказану заяву про збільшення позовних вимог.

Свої вимоги позивач мотивує безпідставністю оскаржуваних рішень з огляду на відсутність правових підстав для їх прийняття.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачі, у наданих суду відзивах, наголошують, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у таких відзивах.

Такі доводи заперечені у наданих позивачем відповідях на відзиви.

Відповідачами надано суду заперечення на відповіді на відзиви.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АВТОБАНСЕРВІС» являлось власником вантажу - гази нафтові інші скраплені, який перевозився у цистернах №№ 76602168, 76639749 за відправкою Новокуйбишєвская - Васильків 1, (відправка № 32145430, митна декларація типу ІМ40ЕЕ № UA903000/2022/904868). Даний вантаж було прийнято на територію України по прикордонній передавальній станції Хутір-Михайлівський.

На шляху прямування вантажу, станція Шостка отримала від Шосткінської районної військової адміністрації Лист-Звернення про вилучення вантажу за № 06-14/486 від 05.04.2022. Зазначеним зверненням військова адміністрація зобов`язала перевізника забезпечити передачу зазначених у Запиті вагонів представнику військової адміністрації.

Передачу вантажу представнику Шосткінськінської районної військової адміністрації підтверджено комерційними актами станції Шостка від 05.04.2022 за №328206/12 та № 328206/13, які підписано представником військової адміністрації та засвідчено її печаткою.

Також, ТОВ «АВТОБАНСЕРВІС» являлось власником вантажу - гази нафтові інші скраплені, що перевозився у цистернах № 77375392, № 76696319 за відправкою Приютове - Васильків 1 (відправка № 32173013, митна декларація типу ІМ40ЕЕ № UA 903000/2022/904781) та який було прийнято на територію України по прикордонній передавальній станції Хутір- Михайлівський.

На шляху прямування зазначеного вантажу, станція Янпіль отримала від Шосткінської районної військової адміністрації Лист-Звернення про вилучення вантажу за № 06-14/451 від 24.03.2022. Зазначеним зверненням військова адміністрація зобов`язала забезпечити передачу зазначених у Запиті вагонів представнику військової адміністрації.

На виконання Листа - звернення по станції Янпіль, комісією за участі представників військової адміністрації та начальника станції 24.03.2022 було оглянуто зазначені у Запиті цистерни з вантажем, після чого здійснено вилучення цього вантажу. Цей факт засвідчено актом огляду майна та актом про примусове відчуження або вилучення майна від 24.03.2022.

Крім того, передачу вантажу військовій адміністрації підтверджено комерційними актами станції Янпіль від 24.03.2022 за №328600/1 та № 328600/3.

Як зазначає позивач, акт про примусове відчуження або вилучення майна від 24.03.2022 зазначає найменування власника ТОВ «КАТМА ГРУП», що не відповідає дійсності і відомості про що наявні у начальника залізничної станції «Ямпіль» Р. Фесунова, оскільки власником вантажу та вантажоотримувачем є ТОВ «АВТОБАНСЕРВІС».

За вказаними обставинами Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтава зареєстроване та здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000021 від 28.03.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, за фактом вчинення протиправних дій службовими особами Шосткинської районної військової адміністрації.

У кримінальному провадженні № 0000021 від 28.03.2022 року, ТОВ «АВТОБАНСЕРВІС» визнано потерпілою особою.

Також, Київською обласною (регіональною) торгово-промисловою палатою 07.07.2023 року видано сертифікат № 3200-23-3140 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким посвідчено виникнення вищевказаних обставин та неможливість впливу на них ТОВ «АВТОБАНСЕРВІС».

Враховуючи вищевикладене, вбачається, що внаслідок обставин непереборної сили, ТОВ «АВТОБАНСЕРВІС» втратило належні підприємству вищевказані товари, які перебували під митним контролем.

20.06.2023 року позивачем отримано запит на інформацію № 7.24-2/7.24-17.1/13/2662 від 14.06.2023 Сумської митниці, яким повідомлено, що на митному посту «Дружба» Сумської митниці здійснений пропуск на митну територію України товару «газ вуглеводневий скраплений паливний для комунального побутового призначення» по митним деклараціям ІМ40ЕЕ № UA903000/2022/904868 від 23.02.2022 у вагонах №№ 76639749,76602168 та ІМ40ЕЕ № UA903000/2022/904781 від 23.02.2022 у вагонах №№ 77375392, 76696319.

Під час переміщення митною територією України товар «газ вуглеводневий скраплений паливний для комунального побутового призначення» по митній декларації типу ІМ40ЕЕ № UA903000/2022/904868 від 23.02.2022 у вагонах №№ 76639749,76602168 вилучено на виконання листа Шосткінської військової адміністрації Сумської області від 05.04.2022 № 06-14/486, товар по митній декларації ІМ40ЕЕ № UA903000/2022/904781 від 23.02.2022 у вагонах №№ 77375392, 76696319 вилучено на виконання листа Шосткінської військової адміністрації Сумської області від 24.03.2022 № 06-14/451, але територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Полтава матеріали по митним деклараціям типу ІМ40ЕЕ № UA903000/2022/904868 від 23.02.2022 та ІМ40ЕЕ № UA903000/2022/904781 від 23.02.2022 долучені до кримінального провадження № 0000021 від 28.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Тобто, товар «газ вуглеводневий скраплений паливний для комунального побутового призначення» у зазначених вище вагонах недоставлений у встановлений строк до митниці призначення - Енергетичної.

Таким чином, вбачається, що митному органу було відомо, що товар, належний позивачу, який перебував під митним контролем та транспортувався в адресу позивача, ним не отримувався.

Листом від 18.07.2023 позивач підтвердив обставини справи, викладені у запиті на інформацію № 7.24-2/7.24-17.1/13/2662 від 14.06.2023 Сумської митниці, та додатково надав відомості про визнання ТОВ «АВТОБАНСЕРВІС» потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0000021 від 28.03.2022, Сертифікат торгово-промислової палати України № 3200-23-3140 про форс-мажорні обставини та інші документи по даним обставинам, які свідчать про непричетність позивача до обставин недоставляння у встановлений строк до митниці призначення - Енергетичної, товарів, належних позивачу, які перебували під митним контролем.

Водночас, митний орган 11.07.2023 сформував вимогу про сплату митних платежів № UA805010.2023.0008 на суму 657 209, 68 грн та вимогу № UA805010.2023.0010 на суму 647 819, 57 грн в адресу позивача, в яких зазначає, що встановлено факт недоставки «газу вуглеводневого скрапленого, пропан-бутан технічного» до митниці призначення - Енергетичної митниці, внаслідок вилучення даного товару за рішенням Шосткінської районної військової адміністрації Сумської області за листами зверненнями від 24.03.2022 за № 06-14/451 та за № 06-14/486 від 05.04.2022.

Також, вимоги зазначають про звернення Сумської митниці до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, щодо долучення матеріалів до кримінального провадження № 0000021 від 28.03.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Крім вказаних вимог, позивачем від Сумської митниці також отримано копії вимог про сплату митних платежів від 11.07.2023 № UA805010.2023.0007 на суму 657 209, 68 грн та №UA805010.2023.0009 на суму 647 819, 57 грн, сформованих в адресу АТ «Українська Залізниця».

Зважаючи, що вимоги від 11.07.2023 для АТ «Українська Залізниця» про сплату митних платежів № UA805010.2023.0007 на суму 657 209, 68 грн та № UA805010.2023.0009 на суму 647 819,5 7 грн сформовані по факту обставин недоставляння у встановлений строк до митниці призначення - Енергетичної, товарів, належних позивачу, які перебували під митним контролем та транспортувались АТ «Українська Залізниця», позивач вважав, що обов`язок зі сплати покладено саме на АТ «Українська Залізниця», як на особу, відповідальну за збереження майна при транспортуванні.

Вимоги для АТ «Українська Залізниця» про сплату митних платежів зазначають, що під час переміщення товарів, перевізником порушені п.2 ч.2 ст.191, п.3 ч.2 ст.191 МК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 193 МК України передбачено, що у разі втрати або видачі без дозволу митного органу товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов`язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів.

Тобто, Вимогами про сплату митних платежів від 11.07.2023 № UA805010.2023.0007 та № UA805010.2023.0009 визначено особу, на яку покладено обов`язок із сплати митних платежів - АТ «Українська Залізниця».

В подальшому, не зважаючи на визнання митним органом порушень діючого законодавства з боку АТ «Українська Залізниця», 31.08.2023 по митній декларації типу ІМ40ЕЕ № UA903000/2022/904868 та по митній декларації типу ІМ40ЕЕ № UA903000/2022/904781 з особового рахунку позивача в Енергетичній митниці були списані наступні кошти:

- Акт нарахування митних платежів № UA903000/2022/904781 (вид надходження 28) 357 659, 22 грн.

Акт нарахування митних платежів № UA903000/2022/904781 (вид надходження 30) 44 662, 37 грн.

Акт нарахування митних платежів № UA903000/2022/904781 (вид надходження 92) 254 888, 09 грн.

Акт нарахування митних платежів № UA903000/2022/904868 (вид надходження 30) 46 511, 45 грн.

Акт нарахування митних платежів № UA903000/2022/904868 (вид надходження 92) 240 375, 36 грн.

Акт нарахування митних платежів № UA903000/2022/904868 (вид надходження 28) 367 453, 69 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснення державної митної справи базується на принципах, передбачених ст. 8 МК України, зокрема, принципів: законності та презумпції невинуватості; визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності; додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб; відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

Стаття 293 МК України визначає, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Крім осіб, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, є:

- у разі вилучення товарів, що тимчасово зберігаються під митним контролем, з порушенням вимог цього Кодексу та інших нормативно-правових актів - особа, яка незаконно вилучила такі товари, а також особи, які брали участь у незаконному вилученні таких товарів, зберігали та придбали такі товари, або особа, яка відповідає за забезпечення схоронності зазначених товарів;

- у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму;

- у разі заявлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення до митного режиму транзиту - особа, яка зобов`язана доставити ці товари, транспортні засоби до митного органу призначення;

- Особи, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, є відповідальними за сплату митних платежів.

Стаття 290 визначає, що обов`язок із сплати митних платежів припиняється, зокрема, якщо товари до їх випуску виявилися знищеними або безповоротно втраченими внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за нормальних умов транспортування, зберігання або використання (експлуатації) та за відсутності порушень вимог та умов, установлених цим Кодексом, а також внаслідок природних втрат, які підтверджуються відповідними актами.

Відповідно до положень ст. 193 МК України за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

У разі втрати або видачі без дозволу митного органу товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов`язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів. Порушення перевізником строку транзитних перевезень (доставки) товарів, встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов`язання щодо сплати митних платежів.

Митним органом при формуванні вимог, застосовано положення ч. 1 ст. 293 МК України, проте, з урахуванням положення ч. 3 ст. 293 МК України, обов`язок із сплати митних платежів, у разі вилучення товарів, що тимчасово зберігаються під митним контролем, з порушенням вимог цього Кодексу та інших нормативно-правових актів, покладається на особу, яка незаконно вилучила такі товари, а також особи, які брали участь у незаконному вилученні таких товарів, зберігали та придбали такі товари, або особу, яка відповідає за забезпечення схоронності зазначених товарів.

Таким чином, з урахуванням положення ч. 3 ст. 293 МК України, обов`язок із сплати митних платежів не покладається на ТОВ «АВТОБАНСЕРВІС», а повинно бути покладено на особу, яка незаконно вилучила такі товари, або особу, яка відповідає за забезпечення схоронності зазначених товарів, тобто АТ «Українська Залізниця».

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Шостого апеляційного адміністративного суду (справа № 620/3069/23, № 620/8928/22).

Отже, враховуючи наведене, суд вбачає правові підстави для задоволення заявлених позивачем вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 575, 45 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1, як суб`єкта владних повноважень, яким допущено прийняття протиправних рішень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» (08130, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, будинок 2; ) до Сумської митниці Державної митної служби України (40020, місто Суми, вулиця Вєтрова Юрія, будинок 24; ), Енергетичної митниці Державної митної служби України (04215, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 28-А; ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати вимоги про сплату митних платежів від 11.07.2023 року № UA805010.2023.0008 та від 11.07.2023 року № UA805010.2023.0010 Сумської митниці Державної митної служби України.

Зобов`язати Енергетичну митницю Державної митної служби України повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» кошти у розмірі 657 209, 68 грн (шістсот п`ятдесят сім тисяч двісті дев`ять гривень шістдесят вісім копійок), списані за вимогою про сплату митних платежів від 11.07.2023 № UA805010.2023.0008, на єдиний казначейський рахунок, за учасником зовнішньо-економічної діяльності товариством з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс».

Зобов`язати Енергетичну митницю Державної митної служби України повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» кошти у розмірі 647 819, 57 грн (шістсот сорок сім тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень п`ятдесят сім копійок), списані за вимогою про сплату митних платежів від 11.07.2023 № UA805010.2023.0010, на єдиний казначейський рахунок, за учасником зовнішньо-економічної діяльності товариством з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці Державної митної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» понесені останнім судові витрати у розмірі 19 575, 45 грн (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень сірок п`ять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.