Справа № 523/5194/24
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/5194/24
Провадження № 2-а/947/122/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Макаренко Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Кожушко Іван Анатолійович про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси 27.03.2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Кожушко Іван Анатолійович про визнання протиправною і скасування постанови серії ЕНА №1710264 від 21.03.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 29.03.2024 матеріали справи направлені до Київського районного суду за підсудністю.

Ухвалою від 07.05.2024 справа прийнята до провадження головуючим суддею Київського районного суду м. Одеси із залученням в якості співвідповідача Департаменту патрульної поліції.

За клопотанням Головного управління національної поліції в Одеській області суд, ухвалою від 29.05.2024 виключив ГУ НУ в Одеській області зі складу відповідачів.

Від представника відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції 28.05.2024 надійшов відзив, а також повідомлення що записи відереєстраторів патрульних поліцейських, яки зазначені у постанові вя кості доказів фіксації правопорушення знищені за закинченням терміну зберигання.

Як встановлено судом постановою інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Кожушко І.А. серії ЕНА № 1710264 від 21.03.2024 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

За змістом постанови 21.03.2024 о 12:37:31 в м. Одесі по вул Чорноморського казацтва, біля будинку №98, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ауді А1, р/н НОМЕР_1 , рухався із швидкістю 80 км/год , в межах населенного пункту де дозволенна швидкість руху 50 км/год, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення ( далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Правилами Дорожнього Руху ( ПДР ) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно ч.3 ст. 41 Закону України « Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху ( ПДР) , що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним ( п.12.1 ПДР).

Згідно п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За нормами ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення зокрема: за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 і КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За змістом ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку предметом доказування є факт перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортним засобом більш як на двадцять кілометрів на годину.

З наданих представником Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, у якості додатку до відзиву, доказах відеофайлу запису фіксації правопорушення приладом TruCAM TC000346 не можливо ідентифікувати транспортний засіб швидкість руху якого було зафіксована.

Інших доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення 21.03.2024 не надано.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція ) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Зміст презумпції невинуватості включає серед інших і правило про тлумачення сумнівів щодо доведеності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення. Це правило є невід`ємною його частиною і воно полягає у тому, що такі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи. Категорії "сумнів" і "впевненість" характеризують відношення людини до наявності чи відсутності певної обставини. У кримінальному провадженні -до наявності чи відсутності хоч би однієї з обставин, які належать до предмета доказування у кримінальному провадженні, але, насамперед, події кримінального провадження, особи, яка його вчинила, та її вини (ст. 91 КПК). Впевненість - це психологічний стан особи, яка веде кримінальне провадження, і, зокрема, судді, коли вона без вагань виражає своє відношення до результату пізнання як істинного або неістинного. Почуття сумніву є протилежним почуттю впевненості, переконаності. Воно характеризується невпевненістю, усвідомленням не переконаності, незадоволенням стосовно того, що приймається за істину, за вирішення певного завдання.

Зміст терміна "сумнів" не розкривається у законодавстві. У постанові "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" від 11 лютого 2005 p., Пленум роз`яснив (п. 10), що кримінальна справа не може бути повернена на додаткове розслідування "у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити виправдувальний вирок".

З наведених роз`яснень найвищого судового органу України вбачаються окремі властивості (ознаки), які має термін "сумнів" при ухваленні судового рішення. Це, зокрема, те, що "сумнів" має бути таким, який неможливо усунути за допомогою додатково одержаних доказів, оскільки вичерпані всі можливості для їх збирання чи одержання або ж сторона обвинувачення не вживає всіх можливих у її розпорядженні заходів для їх виявлення. Суд же в останньому випадку не повинен за власною ініціативою усувати недоліки обвинувачення, оскільки не вправі виконувати у змагальному процесі цю функцію. Звичайно, вживаючи термін "сумнів", який має тлумачитись на користь обвинуваченого, законодавець має на увазі не будь-який, а сумнів "розумний" та непереборний.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що сумніви стосовно доведеності наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення визначеного ч.1 ст. 122 КУпАП при обставинах зазначених у постанові серії ЕНА №1710264 від 21.03.2024 року, не можуть бути усунуті доказами наданими представником відповідача в якості додатків до відзиву, а тому трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином вважається недоведеним належними та допустимими доказами сам факт порушення ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом 21.03.2024 року швидкісного режиму, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1710264 від 21.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за ст. 122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340 гривень незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи не доведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд приймаючи до уваги , що у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КупАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутність події і складу адміністративного правопорушення, закриває провадження по адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 122 КУпАП по обставинам 21.03.2024 року.

Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Кожушко Іван Анатолійович про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1710264 від 21.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за ст.122 ч.1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, по обставинам 21.03.24 року, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 19.06.24.

Суддя Луняченко В. О.