Справа № 420/2421/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2421/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання видати паспорт,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови у видачі паспорта громадянина України протиправними;

зобов`язати Головне управлінням Державної міграційної служби в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України встановленого зразка.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що листом ГУ ДМС України в Одеській області №К-694/6/5101-23/5100.4.5/940-23 від 04.12.2023 року йому відмовлено в оформленні та видачі йому паспорта громадянина України, так як станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року він відбував покарання у російській федерації та інформація, яка слугує віднесенню його до категорії осіб, зазначених у статті 3 Закону відсутня, тому встановити його належність до громадянства України не є можливим.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки він з моменту народження проживав у м. Подільськ (бувший Котовськ), навчався у школі-інтернаті с. Троїцьке Любашівського району до 1976 року.

Постійним місцем проживання у позивача було АДРЕСА_1 , за місцем проживання його батьків.

В даний час він проживає в АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 15.01.2023 року.

Під час перебування у РФ, вироком Приволжського районного суду м. Казань від 19.01.1990 року був засуджений за ст. ст. 193 ч.2, 191-1 ч.2, ст. 190-3 КК рф до трьох років позбавлення волі, звільнився 19.08.1993 року по відбуттю терміну покарання.

Вироком Котовського міського суду від 11.08.1994 року був засуджений ч.2 ст. 206 КК України до одного року позбавлення волі, згідно даного вироку ОСОБА_2 уродженець м. Котовськ, без громадянства.

Позивач стверджує, що громадянство України набувається, зокрема, за народженням. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

У разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації, що є неприпустимим.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 30.01.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

16.02.2024 року за вхід.№6709/24 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 листопада 2018 року (справа №820/3327/16), від 29 листопада 2019 року у справі №260/1414/18, від 10 грудня 2020 року у справі №240/575/20.

ГУ ДМС в Одеській області наголошує, що ОСОБА_1 не було дотримано зазначеного порядку щодо звернення до територіального підрозділу та надання визначеного переліку документів передбаченого з п. 35 Постанови №302.

02.04.2023 до ГУ ДМС в Одеській області надійшла заява ОСОБА_1 довільної форми від 28.03.2023 про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України.

ГУ ДМС в Одеській області розглянуто звернення позивача та 12.04.2023 за вих. №К-188/6/5101-23/5100.4.5/279-23 у межах строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян» надано письмову відповідь з відповідними роз`ясненнями, яка не є індивідуальним актом, в розумінні КАС України.

14.11.2023 до ГУ ДМС в Одеській області надійшла повторна заява позивача від 06.11.2023 про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України, яка є аналогічною з попередньою заявою ОСОБА_1 від 02.04.2023.

ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянуто звернення позивача та 04.12.2023 за вих. №К-694/6/ 5101-23/5100.4.5/940-23 у межах строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян» надано письмову відповідь з відповідними роз`ясненнями, яка не є індивідуальним актом, в розумінні КАС України.

Заяви ОСОБА_1 були розглянуті в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надані відповідні роз`яснення, що не є рішеннями про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вироком Котовського міського суду від 11.08.1994 року був засуджений ч.2 ст. 206 КК України до одного року позбавлення волі, згідно даного вироку ОСОБА_2 уродженець м. Котовськ, без громадянства.

Згідно довідки Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.03.2023 року, наявний актовий запис про народження №34 від 26.01.1960 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Котовська Одеської області.

02.04.2023 до ГУ ДМС в Одеській області надійшла заява ОСОБА_1 довільної форми від 28.03.2023 про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України.

ГУ ДМС в Одеській області розглянуто звернення позивача та 12.04.2023 за вих. №К-188/6/5101-23/5100.4.5/279-23 у межах строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян» надано письмову відповідь з відповідними роз`ясненнями.

14.11.2023 до ГУ ДМС в Одеській області надійшла повторна заява позивача від 06.11.2023 про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України, яка є аналогічною з попередньою заявою ОСОБА_1 від 02.04.2023.

ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянуто звернення позивача та 04.12.2023 за вих. №К-694/6/ 5101-23/5100.4.5/940-23 у межах строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян» надано письмову відповідь з відповідними роз`ясненнями.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 в 2019 році звертався до Подільського РВ ГУ ДМС в Одеській області у зв`язку необхідністю оформлення паспорта громадянина України.

У зв`язку з тим, що під час звернення позивача було встановлено, що у нього відсутні документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, Подільським РВ була проведена процедура встановлення особи.

За результатами проведеної процедури встановлення особи було встановлено особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не було встановлено його належність до громадянства будь-якої держави.

13.12.2019 ОСОБА_1 було видано довідку №5136/1358 про встановлення особи.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІП, та Указом Президента України «Про затвердження Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень» від 27 березня 2001 року №215 (далі - Порядок №215).

Преамбулою Закону України «Про громадянство України» передбачено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Зі змісту ст.1 Закону вбачається, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 3 Закону громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до ст. 9 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360 ДМС України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань громадянства є Державна міграційна служба, діяльність якої спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України. Повноваження ДМС як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, визначено у статті 24 Закону.

Згідно зі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3,- з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про громадянство України» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, у тому числі, здійснює повноваження щодо встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; видання особам, які набули громадянство України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, довідок про реєстрацію особи громадянином України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006).

Згідно з п.1-3 вказаного указу для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно п. 27 Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір`ю, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

ОСОБА_1 в 2019 році звертався до Подільського РВ ГУ ДМС в Одеській області у зв`язку необхідністю оформлення паспорта громадянина України.

У зв`язку з тим, що під час звернення позивача було встановлено, що у нього відсутні документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, Подільським РВ була проведена процедура встановлення особи.

За результатами проведеної процедури встановлення особи було встановлено особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не було встановлено його належність до громадянства будь-якої держави.

13.12.2019 ОСОБА_1 було видано довідку № 5136/1358 про встановлення особи.

Водночас, 02.04.2023 до ГУ ДМС в Одеській області надійшла заява ОСОБА_1 довільної форми від 28.03.2023 про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України.

ГУ ДМС в Одеській області розглянуто звернення позивача та 12.04.2023 за вих. №К-188/6/5101-23/5100.4.5/279-23 у межах строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян» надано письмову відповідь з відповідними роз`ясненнями.

14.11.2023 до ГУ ДМС в Одеській області надійшла повторна заява позивача від 06.11.2023 про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України, яка є аналогічною з попередньою заявою ОСОБА_1 від 02.04.2023.

ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянуто звернення позивача та 04.12.2023 за вих. №К-694/6/ 5101-23/5100.4.5/940-23 у межах строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян» надано письмову відповідь з відповідними роз`ясненнями.

В свою чергу порядок та процедура документування паспортом громадянина України у формі ІD-картки, передбачає подання заяви - анкети із пакетом документів, які визначені Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення паспорта громадянина України затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, а саме:

Згідно з п. 7 Постанови №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: 1) особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Відповідно до п. 19 Постанови №302 подання документів для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта здійснюється лише до територіального підрозділу ДМС у разі:

набуття особою громадянства України;

оформлення особі паспорта вперше після досягнення 18-річного віку без подання документів з фотозображенням особи, виданих уповноваженими органами, установами, організаціями;

оформлення паспорта вперше після досягнення 18-річного віку особі, яка надала рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);

повернення на проживання н Україну особи, яка постійно проживала за кордоном;

оформлення паспорта особі яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного за кладу охорони здоров я, оформленим в установленому порядку, якщо така особа не отримувала паспорта, оформленого із застосуванням засобів Реєстру;

відбування особою покарання в установах виконання покарань або перебування на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу.

Відповідно до п. 35 Постанови №302 заявник для оформлення паспорта подає такі документи:

1) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);

2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон (для осіб, які постійно проживали за кордоном, після повернення їх в установленому порядку на проживання в Україну та для осіб, які набули громадянство України за кордоном);

4) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);

5) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

6) рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);

7) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи;

8) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;

9) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів):

про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка;

про народження дітей - свідоцтва про народження дітей;

про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття;

10) документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмове звернення в довільній формі, в якому зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про батьків або інших родичів, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи;

11) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ІКАО) Doc 9303.

З огляду на встановлене суд вважає за необхідне зазначити.

За визначенням одного з відомих професорів Оксфордського університету Д. Галлігана з теми fair procedure, поняття «процедури» - це кроки, які вживаються, або способи, які застосовуються для прийняття рішення та запроваджують дії або вирішують справу певним чином в юридичному або адміністративному контексті. А поняття «процес» - це зручний загальний термін, який включає сукупність процедур стосовно рішення чи дії (D.J.Galligan. Due Process and Fair Procedures. A Study of Administrative Procedures. - Oxford University Press Inc., New York. - Reprinted. 2004. р.8).

Принципи правової процедури вже стали універсальними через рішення Європейського суду з прав людини і поширюються як на процесуальне судочинство, так і на правові процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень під час прийняття відповідних актів стосовно прав, свобод та законних інтересів людини.

Втім, вказана доктрина правової процедури по суті була використана в практиці Конституційного Суду України. У рішеннях від 28 лютого 2018 року про визнання неконституційним закону про мову та від 26 квітня 2018 року про визнання неконституційним закону про референдум Конституційний Суд України, вказавши на прямий зв`язок дотримання «належної процедури» та гарантій прав і законних інтересів людини і громадянина, фактично надав процедурним принципам владного обов`язкового значення. Тобто, якщо було порушено належну правову процедуру в парламенті чи в іншому органі публічної влади - немає сенсу перевіряти змістову частину відповідного акта, оскільки він є нікчемним.

Саме поняття «право» (англ. law) охоплює не лише конституції, міжнародне право, статутне право та підзаконні акти, а й також - де доречно - суддєстворене право (judge-made law), як-то норми загального права (всі вони - зобов`язальної природи). Як зазначено в пункті 46 коментаря до документа Європейської комісії «За демократію через право» (Венеційська комісія) «Мірило правовладдя» (ухвалений Венеційською комісією на 106 пленарному засіданні 11-12 березня 2016 року), будь-який припис права має бути приступним і передбачуваними. (2017 року)

Викладене дозволяє вжити поняття «правова процедура», що цілком охоплюється розумінням rule of law - принципом верховенства права (або мірилом правовладдя). Про це йдеться в зазначеному коментарі до документа Венеційської комісії «Мірило правовладдя».

Засаднича вимога правовладдя полягає в тому, що повноваження органів публічної влади має бути визначено приписами права. Позаяк законність висунуто щодо дій посадовців публічної влади, вона так само вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень і, як наслідок - дотримувалися процесових і матеріальних приписів права (пункт 45 згаданого коментаря).

Таким чином, дотримання процесових, у тому числі, процедурних норм, є юридичною вимогою, згідно з якою держава, яка керується принципом верховенства права (мірило правовладдя), повинна поважати і враховувати права особи, а також визначати процедурні межі здійснення повноважень органами публічної влади.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №5-р/2019, Конституція України містить низку фундаментальних положень щодо здійснення державної влади, передбачених статтями 3, 5, 6, 8, 19 Основного Закону. Названі конституційні приписи перебувають у взаємозв`язку, відображають фундаментальне положення конституціоналізму щодо необхідності обмеження державної влади з метою забезпечення прав і свобод людини та зобов`язують наділених державною владою суб`єктів діяти виключно відповідно до усталених Конституцією України цілей їх утворення.

Тому, коли йдеться про вчинення дискреції суб`єктом владних повноважень, такі суб`єкти зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі паспорта громадянина України.

По перше: оскаржувана відповідь не містить ознак рішення.

По друге: позивачем не дотримана процедура, щодо подачі документів у встановленому порядку, що унеможливлює прийняття рішення документування позивача паспортом громадянина України.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання видати паспорт відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП відсутній)

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (адреса: 65014, м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 44, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА

.