Справа № 420/26842/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/26842/23
Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати Рішення Комісії при ГУ ПФУ в Одеській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи (витяг з протоколу) №8 від 31.08.2023р. та Рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 25.09.2023р. №23;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 20.07.2023р. пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періоду служби в армії з 30.06.1984р. по 14.05.1986р., та періодів роботи з 28.07.1986р. по 4.02.1988р., та з 15.02.1988р. по 25.06.1993р., а до страхового стажу періоди роботи з 29.06.1993р. по 13.10.1996р., та підприємницької діяльності з 1.10.2001р. по 31.12.2003р.;

- звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у вересні 2023р. він звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Одеській області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, та надав всі необхідні документи, які підтверджують його страховий та пільговий стаж. Проте, Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за №23 від 25.09.2023р. позивачу було відмовлено у призначенні вищезазначеного виду пенсії та зазначено, що у позивача немає відповідного пільгового стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Також позивач зазначив, що рішенням Комісії при ГУ ПФУ в Одеській області №8 від 31.08.2023р. йому було відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 28.07.1986р. по 4.02.1988р..

Позивач вважає вищевказані рішення ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом за захистом власних прав та інтересів.

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії при ГУ ПФУ в Одеській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи (витяг з протоколу) №8 від 31.08.2023р..

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області №23 від 25.09.2023р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2023р. про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 073,6грн..

Стягнуто з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 073,6грн..

Не погодившись із даним рішенням суду, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі приймаючи оскаржувані рішення діяли протиправно, а також без дотримання у повній мірі процедури підтвердження пільгового стажу позивача, а тому, суд вважав за необхідне для належного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2023р. про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 19.09.2023р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Одеській області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом із заявою про призначення пенсії, позивачем було надано до пенсійного органу трудову книжку серії НОМЕР_1 , з якої вбачається, що у період з 30.06.1984р. по 14.05.1986р. він проходив військову службу в армії (запис №1 у трудовій книжці). Разом із заявою про призначення пенсії позивачем надавався військовий квиток НОМЕР_2 , згідно якого позивач проходив військову службу у період з 30.06.1984р. по 14.05.1986р..

Згідно вищевказаної трудової книжки НОМЕР_1 вбачаються наступні періоди роботи позивача:

- записи №2-№6 трудової книжки - з 28.07.1986р. по 4.02.1988р. - майстер на ділянці №5 (гальванічній) на Одеському заводі Металхозвиробів (при цьому, згідно записів у вказаний період, з 5.08.1986р. було ліквідовано завод Металхозвиробів та утворено Металомеханічний завод; з 1.10.1986р. позивачу була встановлена посада майстра 3 групи; з 1.04.1987р. позивач переведений гальваніком 2 розряду на ділянку №5; з 4.02.1988р. позивача звільнено шляхом переводу в НВО «Одесхолодмаш);

- записи №7-10 трудової книжки - з 15.02.1988р. по 25.06.1993р. - гальванік 2 розряду на гальванічній ділянці в НВО «Одесхолодмаш» (при цьому, згідно записів у вказаний період, з 7.09.1988р. позивачу присвоєно 4 розряд гальваніка; з 20.01.1993р. - присвоєно 5 розряд гальваніка; з 25.06.1993р. звільнений за власним бажанням);

- записи №11-12 трудової книжки - з 29.06.1993р. по 13.10.1996р. - інженер 3 категорії на ділянці №2 у Військовій частині НОМЕР_3 ;

- записи №13-14 трудової книжки - з 3.05.2005р. - інженер з комплексного обслуговування із ремонту будівель та споруд у ДП «Гамбург Порт Консалтінг Україна» (з 8.02.2017р. ДП «Гамбург Порт Консалтінг Україна» перейменовано ДП «Контейнерний термінал Одеса» компанія «Ейч Ейч Ел Ей Інтернешнл Гмбх).

До заяви про призначення пенсії було також додано лист ГУ ДПС в Одеській області за №26573/6/15-32-24-07-10 від 8.06.2023р., в якому зазначено, що згідно архівної бази даних та інформаційно-комунікаційної системи ДПС України платник перебував на таких системах оподаткування та сплачував наступні суми податків: у період з 1.10.2001р. по 31.12.2003р. перебував на спрощеній системі оподаткування - єдиному податку. У період з жовтня 2001р. по листопад 2003р. сплачувалось ЄСВ у сумі 240грн., у грудні 2003р. - 80грн.

Також позивачем надано довідку Головного управління статистики в Одеській області за №03.4-10/227-23 від 31.05.2023р., з якої вбачається, що у базі даних ЄДРПОУ по території Одеської області станом на 31 травня 2023р. не значиться «Одеський металломеханический завод».

Відповідно до листа Державного архіву Одеської області Одеської обласної військової адміністрації за №2179/06-21 від 8.06.2023 року зазначено, що документи з особового складу Одеського заводу металогосподарських виробів до Державного архіву Одеської області на зберігання не надходили. У зв`язку із зазначеним не є можливим надати архівні довідки про трудовий стаж позивача за 1986-1988 роки, перейменування підприємства та атестацію робочих місць. Також було рекомендовано звернутися до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міськради.

Згідно листа Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №1511-Л-11.1-21 від 14.06.2023р. документи Одеського заводу металогосподарських виробів до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міськради на зберігання не надходили.

Відповідно до листа Приморської РА ОМР за №Л-1234 від 17.07.2023р. документи підприємства Одеського металомеханічного заводу відсутні в архіві Приморської РА ОМР.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка «Про підтвердження трудового стажу» АТ «Холодмаш» №94 від 28.06.2023р., відповідно до якої ОСОБА_1 працював у НВО «Одесхолодмаш». Відповідно до архівних даних позивач:

1) 15.02.1988р. - прийнятий на гальванічну ділянку №5 гальваником в порядку переводу (наказ №10-к від 17.02.1988р.);

2) 7.09.1989р. - присвоєно 4 розряд гальваніка (наказ №57-к від 12.09.1989р.);

3) 25.06.1993р. - звільнено за власним бажанням відповідно до ст.38 КзОТ України (наказ №31-к від 17.06.1993р.).

Вказана довідка видана на підставі книг наказів за 1988 рік, 1989 рік та 1993 рік.

Зі змісту довідки АТ «Холодмаш» №95 від 28.06.2023р. вбачається, що відповідно до наказу №380 від 28.05.1993р., організація НВО «Одесхолодмаш» перейменовано в ОНВО «Одесхолод».

Судом першої інстанції також встановлено, що 22.08.2023р. позивачем було подано заяву до ГУ ПФУ в Одеській області про підтвердження стажу роботи разом з відповідними вищезгаданими документами.

Проте, Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при ГУ ПФУ в Одеській області, що оформлене протоколом №8 від 31.08.2023р., було встановлено, що заявник працював з 28.07.1986р. по 31.03.1987р. на посаді майстра гальванічної ділянки та з 1.04.1987р. по 4.02.1988р. на посаді гальваніка на Одеському заводі металогосподарських виробів.

Разом з тим, вищевказаним рішенням було відмовлено позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 28.07.1986р. по 31.03.1987р. на посаді майстра гальванічної ділянки, та з 1.04.1987р. по 4.02.1988р. на посаді гальваніка на Одеському заводі металогосподарських виробів відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, розділу XV «Металообробка», та відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 розділу XIV-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю інформації про перейменування "Одеського заводу металогосподарських виробів" та відсутністю у базі даних ЄДРПОУ відомостей про ліквідацію заводу.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за №23 від 25.09.2023р. відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зазначено наступне: вік заявника - 58 років 2 місяці, страховий стаж особи становить 33 роки 4 місяці 18 днів (із необхідних 28 років для призначення пенсії), необхідний пільговий стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 становить 12 років 6 місяців.

В рішенні зазначено, що за наданими позивачем документами разом із заявою при призначення пенсії не зараховано період роботи позивача з 29.06.1993р. по 13.10.1996р., оскільки має місце виправлення у даті звільнення.

До пільгового стажу не зараховано жодного періоду, оскільки відсутні пільгові довідки. У зарахуванні пільгового стажу 28.07.1986р. по 31.03.1987р. та 1.04.1987р. по 4.02.1988р. Комісією при ГУ ПФУ в Одеській області було відмовлено протоколом №8 від 31.08.2023р..

Крім того, до рішення №23 від 25.09.2023р. надано розрахунок стажу позивача форми РС-право, до якого увійшли наступні періоди:

- 1.09.1980р. по 24.06.1984р.;

- 30.06.1984р. по 14.05.1986р.;

- 28.07.1986р. по 1.04.1987р.;

- 2.04.1987р. по 4.02.1988р.;

- 15.02.1988р. по 25.06.1993р.;

- 1.08.1999р. по 30.09.2001р.;

- 1.01.2004р. по 31.12.2004р.;

- 3.05.2005р. по 30.06.2023р..

Вважаючи рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, при ГУ ПФУ в Одеській області, що оформлене протоколом №8 від 31.08.2023р. та рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся в суд із даним адміністративним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних дій та рішень пенсійного органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за №1058-IV від 9.07.2003р., (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон №1058-ІV) (в редакції станом на 2.09.2022р.).

Так, відповідно до ст.1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз.1,2 п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Положеннями ст.100 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 5.11.1991р. за №1788-XII встановлено порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону.

Відповідно до зазначеної вище статті особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а)особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б)особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 народився - ІНФОРМАЦІЯ_1 та звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії - 19.09.2023р., тобто після досягнення позивачем 58р..

За правилами ч.1 ст.44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (ч.2,5ст.45 Закону №1058-IV).

У відповідності до ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7.07.2014р. №13-1 (надалі - Порядок №22-1).

Положеннями п.1.1 Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

За правилами п.2.1 Порядку №22-1, документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 липня 2000р.. За бажанням пенсіонера у період до 1 січня 2016р. ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 1 липня 2000р. (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п.2.23 Порядку №22-1).

У п.1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993р. за №637 (надалі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку (п.24 Порядку).

У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками (п.25).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, судова колегія зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, приписами п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993р. за №58 (надалі - Інструкції №58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.п.1.3,1.4 Інструкції №58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У п.2.6 п.2 Інструкції №58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно п.4 Постанови КМУ «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993р. за №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не може відповідати за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.03.2019р. у справі за №548/2056/16-а, від 21.02.2018р. у справі за №687/975/17.

Як вбачається із матеріалів справи, що оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ у Дніпропетровській області за №23 від 25.09.2023р. позивачу не було враховано, зокрема, страховий стаж за період роботи з 29.06.1993р. по 13.10.1996р., оскільки має місце виправлення у даті звільнення позивача.

При цьому, як вбачається із трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , позивач прийнятий на роботу - 29.06.1993р. на посаду інженера 3 категорії на ділянці №2 у Військовій частині НОМЕР_3 , та звільнений відповідно з 13.10.1996р.. З огляду на вказане, в трудовій книжці міститься запис №12 про звільнення позивача з 13.10.1996р., де відповідний номер наказу про звільнення останнього містить виправлення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємств не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 24.05.2018р. у справі №490/12392/16-а, від 4.09.2018р. у справі №423/1881/17, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

На підставі вищезазначеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ГУ ПФУ у Дніпропетровській області протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні до його страхового стажу період роботи з 29.06.1993р. по 13.10.1996р. у Військовій частині НОМЕР_3 .

Що стосується посилань апелянта на те, щодо не зарахування до пільгового стажу жодного періоду через відсутність відповідних довідок, то судова колегія зазначає наступне.

Так, як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , позивач працював, зокрема, з 15.02.1988р. по 25.06.1993р. - гальваніком 2 розряду на гальванічній ділянці в НВО «Одесхолодмаш» (при цьому, згідно записів у вказаний період, з 7.09.1988р. позивачу присвоєно 4 розряд гальваніка; з 20.01.1993р. - присвоєно 5 розряд гальваніка; з 25.06.1993р. звільнений за власним бажанням).

Під час розгляду даної справи відповідачами не заперечується факт зайнятості позивача у вищевказаний період на посаді гальваніка у НВО «Одесхолодмаш».

При цьому, пенсійний орган в оскаржуваному рішенні №23 від 25.09.2023р. взагалі не зазначив причин неврахування вищевказаного періоду працевлаштування, наявного в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , де відображено відомості його роботи на посаді гальваніка, враховуючи, що трудова книжка є першочерговим документом, на підставі якої встановлюється стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку.

Окрім того, апеляційним судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем була надана довідка «Про підтвердження трудового стажу» Акціонерного товариства «Холодмаш» №94 від 28.06.2023р., відповідно до якої вбачається, що позивач працював на посаді гальваніка у НВО «Одесхолодмаш» у період з 15.02.1988р. по 25.06.1993р., що також не заперечувалось відповідачами під час розгляду даної справи.

Тобто, відповідно до п.20 Порядку №637 АТ «Холодмаш» було видано уточнюючу довідку, в якій зазначено період роботи позивача у НВО «Одесхолодмаш» (наразі - АТ «Холодмаш»); його посаду (гальванік 2 та 4 розряду); та первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Разом з тим, період з 15.02.1988р. по 25.06.1993р. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у рішенні №23 від 25.09.2023р. протиправно не був врахований до пільгового стажу позивача. Підстав неврахуння вищевказаної довідки АТ «Холодмаш» №94 від 28.06.2023р. під час розгляду заяви позивача про призначення пільгової пенсії, відповідачі під час розгляду справи також не зазначили.

Що стосується не зарахування Комісією при ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у рішенні №23 від 25.09.2023р. до пільгового стажу періодів роботи позивача з 28.07.1986р. по 31.03.1987р. на посаді майстра гальванічної ділянки, та з 1.04.1987р. по 4.02.1988р. на посаді гальваніка на Одеському заводі металогосподарських виробів, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006р. №18-1 (надалі - Порядок №18-1), підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (п.3 Порядку).

Приписами п.6 вказаного Порядку №18-1 визначено, що основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; інформувати органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії (п.7 Порядку №18-1).

Положеннями п.11 Порядку №18-1 встановлено, що із заявою про підтвердження стажу роботи заявник може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу. Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 1 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи, що позивачем до пенсійного органу подавалась заява про підтвердження стажу роботи, згідно якої рішенням Комісії при ГУ ПФУ в Одеській області від 31.08.2023р. (оформлене протоколом №8) про результати розгляду вищезгаданої заяви було встановлено факт його працевлаштування з 28.07.1986р. по 31.03.1987р. на посаді майстра гальванічної ділянки та з 1.04.1987р. по 4.02.1988р. на посаді гальваніка на Одеському заводі металогосподарських виробів.

Водночас, вказаний період не був врахований до пільгового стажу, оскільки відсутня інформація про перейменування «Одеського заводу металогосподарських виробів» та відсутня інформація у базі даних ЄДРПОУ про факт ліквідації заводу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що першочергово пенсійний орган повинен враховувати наявність відомостей у трудовій книжці, в якій, зокрема, були відображені відомості роботи позивача на посаді гальваніка на Одеському заводі металогосподарських виробів (пізніше - Металомеханічний завод).

Крім того, на виконання п.4.2 Порядку 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних.

На противагу зазначеному, відповідачами не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Так, у постанові Верховного Суду від 8.02.2021р. по справі №487/68/17 колегія суддів дійшла висновку, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання на запити уповноважених органів, зокрема під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі, й так само за неналежне, неповне проведення пенсійним органом таких перевірок. Вищенаведені обставини, за умови документального підтвердження і доведеності, в тому числі в судовому порядку, наявності у особи права на пільгове пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією, передбаченої, зокрема, пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.

Підсумовуючи викладене, а також враховуючи факт відсутності інформації щодо ліквідації Одеського заводу металогосподарських виробів (пізніше - Металомеханічний завод), а також відсутності відомостей щодо правонаступників вказаного підприємства, судова колегія вважає, що відсутність можливості здійснення пенсійним органом перевірки необхідних документів, виданих підприємством, яке наразі ліквідоване, не є підставою для неврахування зазначених відомостей в інших наданих позивачем документах, за відсутності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності останніх.

Більш того, на виконання п.18 Порядку №637 через відсутність документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації заводу, стаж роботи позивача також міг бути встановлений пенсійними органами на підставі показань не менше двох свідків, які знають позивача по спільній з ним роботі на одному заводі та мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача. Водночас, ні Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, ні Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області при вирішенні питання щодо підтвердження пільгового стажу та призначення/відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу, не було використано вищезазначеної процедури встановлення пільгового стажу позивача.

Враховуючи зазначене, а також той факт, що відповідачі не дотрималися у повній мірі процедури підтвердження пільгового стажу позивача, а також з-за відсутності доказів витребування пенсійним фондом необхідної інформації для підтвердження такого стажу в уповноважених органів, колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій щодо незарахування періодів роботи позивача Комісією при ГУ ПФУ в Одеській області з 28.07.1986р. по 31.03.1987р. на посаді майстра гальванічної ділянки, та з 1.04.1987р. по 4.02.1988р. на посаді гальваніка на Одеському заводі металогосподарських до пільгового стажу, що слугувало незарахуванню вказаного періоду до пільгового стажу роботи позивача у рішенні ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №23 від 25.09.2023р..

Також, судова колегія бере до уваги той факт, що у розрахунку стажу позивача форми РС-право відсутній період підприємницької діяльності позивача з 1.10.2001р. по 31.12.2003р., водночас підстав для неврахування вказаного періоду роботи позивача не зазначено у рішенні ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №23 від 25.09.2023р..

Так, відповідно до абз.2 п.4 Порядку №637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

В матеріалах справи міститься лист ГУ ДПС в Одеській області №26573/6/15-32-24-07-10 від 8.06.2023р. (відомості якого відповідачами під час розгляду справи спростовані не були), в якому зазначено, що згідно архівної бази даних та інформаційно-комунікаційної системи Державної податкової служби України позивач перебував на таких системах оподаткування та сплачував наступні суми податків: у період з 1.10.2001р. по 31.12.2003р. перебував на спрощеній системі оподаткування - єдиному податку. У період з жовтня 2001р. по листопад 2003р. сплачувалось ЄСВ у сумі 240грн., у грудні 2003р. - 80 грн.).

Разом з тим, вказаний період пенсійним органом у розрахунку стажу позивача форми РС-право не зазначений, а підстави неврахування такого періоду у рішенні ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №23 від 25.09.2023р. відсутні, що також свідчить про необґрунтованість та протиправність прийняття оскаржуваного рішення пенсійним органом.

Приписами ч.1 ст.2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. за №2232-XII визначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями ст.8 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З цього приводу судова колегія зазначає, що відповідачами протягом часу розгляду справи не було надано будь-яких обґрунтувань на спростування твердження позивача про наявність у нього права на зарахування терміну строкової військової служби (з 30.06.1984р. до 14.05.1986р.), що відображений у трудовій книжці позивача до пільгового стажу роботи за Списком №2. Не наведено таких обґрунтувань і в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ у Дніпропетровській області №23 від 25.09.2023р..

При цьому, судова колегія вважає, що зазначене рішення пенсійного органу є актом індивідуальної дії.

Акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків лише чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.

Головною рисою такого акту є його конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових обов`язків, обумовлених цими актами; при цьому за умов відповідності такого акту нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване рішення контролюючого органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або обов`язків особи при виконанні юридичного волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 23.10.2018р. у справі №822/1817/18, від 21.05.2019р. у справі №0940/1240/18, від 2.07.2019р. у справі №140/2160/18.

Зазначений висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. є джерелом права.

Так, у рішенні від 13 грудня 2001р. у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року; «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

На підставі вищезазначеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення Комісії при ГУ ПФУ в Одеській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи (витяг з протоколу) №8 від 31.08.2023р. та рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії №23 від 25.09.2023р. є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Також, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що в даному випадку необхідним для належного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2023р. про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

О.А. Шевчук