Справа № 440/5758/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/5758/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Тернопільській області), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.12.2023 №39 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.12.2023, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.08.1975 по 03.05.1976, з 03.04.1983 по 30.10.1983 згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 25.08.1975, та з 08.11.1983 по 31.12.1983 згідно довідки Скопинського автоагрегатного заводу Міністерства автомобільної промисловості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, проте, оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 12.12.2023 №39 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Позивач вважає, що відповідачем у порушення вимог законодавства України не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 25.08.1975 по 03.05.1976, з 03.04.1983 по 30.10.1983 згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 25.08.1975, а з 08.11.1983 по 31.12.1983 згідно довідки Скопинського автоагрегатного заводу Міністерства автомобільної промисловості, внаслідок чого протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/5758/24. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі надати до суду відзив на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Копія ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року надіслана судом до електронного кабінету відповідача та судом отримано повідомлення про доставлення копії ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року до електронного кабінету відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області 20 травня 2024 року /а.с. 27/.

В силу приписів пункту 2 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення відповідачу копії ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі №440/5758/24 є 20 травня 2024 року.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.

11 червня 2024 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшли копії документів /а.с. 30-42/.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

08.12.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6/, звернувся до Миргородського об`єднаного управління ПФУ Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою за призначенням/перерахунком пенсії у якій просив призначити пенсію за віком, що зареєстрована за №4105 /а.с. 41/, та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні, які прийнято 08.12.2023 і зареєстровано за №4105 /зворот а.с.42/ та копії яких містяться у матеріалах справи.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 08.12.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Тернопільській області.

12.12.2023 за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Тернопільській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №39 /а.с. 10, 31/, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Вказане рішення вмотивовано тим, що вік заявника 65 років 08 місяців, страховий стаж особи становить 12 років 03 місяці 08 днів. За поданими документами до страхового стажу не враховано: період роботи з 25.08.1975 по 03.05.1976, оскільки відсутній наказ про звільнення; період з 03.04.1983 по 30.10.1983, оскільки відсутній запис про звільнення; період з 08.11.1983 по 31.12.1983 згідно довідки, оскільки в довідці відсутня дата та номер видачі та накази про прийняття та звільнення; період з 21.09.1989, оскільки відсутній запис про звільнення.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 12.12.2023 №39 про відмову у призначенні пенсії за віком, зокрема, з не зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 25.08.1975 по 03.05.1976, з 03.04.1983 по 30.10.1983 згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 25.08.1975, та з 08.11.1983 по 31.12.1983 згідно довідки Скопинського автоагрегатного заводу Міністерства автомобільної промисловості, у зв`язку з чим звернувся до суду даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню ГУ ПФУ в Тернопільській області від 12.12.2023 №39 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 08.12.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6/, досяг 65 років. Про це спору між сторонами немає.

За розрахунком пенсійного органу на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії підтверджений страховий стаж ОСОБА_1 становить 12 років 03 місяці 08 днів /а.с. 11/, про що також зазначено в оскаржуваному рішенні.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком, оформленої рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 12.12.2023 №39 /а.с. 10, 31/, є відсутність необхідного страхового стажу, зокрема, розрахований пенсійним органом страховий стажу позивача становить 12 років 03 місяці 08 днів /а.с. 11/, про що зазначено у спірному рішенні.

За поданими документами до страхового стажу не враховано, зокрема:

- період роботи з 25.08.1975 по 03.05.1976, оскільки відсутній наказ про звільнення;

- період з 03.04.1983 по 30.10.1983, оскільки відсутній запис про звільнення;

- період з 08.11.1983 по 31.12.1983 згідно довідки, оскільки в довідці відсутня дата та номер видачі та накази про прийняття та звільнення; період з 21.09.1989, оскільки відсутній запис про звільнення.

Позивач не погодився з не зарахуванням до його страхового стажу вказаних вище трьох періодів, вважаючи, що робота у ці періоди підтверджена документами.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, зокрема, довідками, виписками із наказів, особовими рахунками і відомостями на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 /а.с. 13-17, 36-40/ підтверджено, що позивач:

- 25.08.1975 - прийнятий в збиральний цех №4 учнем слюсаря механозбірних робіт 1 розряду Краматорського ордена Трудового червоного прапора завод важкого верстатобудування ім. В.Я.Чубаря (підстава: документ №595 від 25.08.1975) (запис №1);

- 20.01.1976 - переведений слюсарем механоскладальних робіт І розряду в тому ж цеху (підстава: документ №46 від 20.01.1976) (запис №2);

- 03.05.1976 - звільнений за призовом в Радянську Армію (підстава: повістка ТВК) (запис №3).

При цьому, згідно військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 , позивач був призваний для проходження строкової служби 11.05.1976, проходив службу з 14.05.1976 (наказ №115 від 20.05.1976) по 09.11.1976 (наказ №267) /а.с. 33-34/.

Записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 /а.с. 13-17, 36-40/ підтверджено, що позивач 03.04.1983 по 30.10.1983 працював у радгоспі "Ясногоровський" та відпрацював 191 день (підстава: документ №78 від 15.12.1983) (записи №15,16).

Відтак, у трудовій книжці позивача наявні номер та дата документа, на підставі якого внесено запис про звільнення позивача з радгоспу "Ясногоровський", про відсутність яких стверджує відповідач, тоді як відсутні номер та дата документа, на підставі якого внесено запис про прийняття позивача на роботу у радгосп "Ясногоровський".

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача за періоди з 25 серпня 1975 року по 03 травня 1976 року та з 03 квітня 1983 року по 30 жовтня 1983 року.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.5 цієї Інструкції в разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення, інші виправлення, виправлення виконується власником того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Таким чином, обов`язок щодо заповнення трудової книжки, внесення виправлення до трудової книжки вказаною Інструкцією покладався на адміністрацію підприємства, а не на працівника.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ГУ ПФУ в Тернопільській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Таким чином, суд вважає, що такі обставини як не зазначення у трудовій книжці дати та номера наказу, на підставі якого позивача звільнено з 03.05.1976 з роботи слюсарем механоскладальних робіт І розряду збирального цеху №4 Краматорського ордена Трудового червоного прапора завод важкого верстатобудування ім. В.Я.Чубаря, а також дати та номера наказу, на підставі якого внесено запис про прийняття позивача на роботу у радгосп "Ясногоровський", є формальними та не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 25 серпня 1975 року по 03 травня 1976 року та з 03 квітня 1983 року по 30 жовтня 1983 року повинні бути включені до страхового стажу ОСОБА_1 , однак, безпідставно не були зараховані пенсійним органом до страхового стажу позивача, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що прийнявши оскаржуване рішення від 12.12.2023 №39, ГУ ПФУ в Тернопільській області діяло не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, а тому це рішення є протиправним.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12 грудня 2023 року №39 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Щодо не зарахування відповідачем ГУ ПФУ у Тернопільській області до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 08.11.1983 по 31.12.1983, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Форми довідок є додатками до Порядку №637.

У трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні записи про роботу за період з 08.11.1983 по 31.12.1983 /а.с. 13-17/.

Позивач подав до пенсійного органу довідку Скопинського автоагрегатного заводу Міністерства автомобільної промисловості, яка видана ОСОБА_1 , у якій зазначено, що він працював на Скопинському автоагрегатному заводі Міністерства автомобільної промисловості на посаді маляра-штукатура з 08.11.1983 по 31.12.1983 /а.с. 18, 42/.

Проте, вказана довідка не містить дати її видачі та вихідного номера, підписана невстановленою особою, містить виключно підпис від імені начальника ОК без зазначення прізвища, імені, по батькові особи, якою підписана, а отже ця довідка не відповідає вимогам Порядку №637 та не підтверджує стаж роботи позивача з 08.11.1983 по 31.12.1983.

Відтак позовна вимога в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 08.11.1983 по 31.12.1983 згідно довідки Скопинського автоагрегатного заводу Міністерства автомобільної промисловості, - необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.12.2023, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.08.1975 по 03.05.1976, з 03.04.1983 по 30.10.1983 згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 25.08.1975, суд зазначає наступне.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку визначеного за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Тернопільській області, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.12.2023, суд залишає без задоволення.

Водночас суд з метою ефективного поновлення прав позивача вважає за необхідне, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25 серпня 1975 року по 03 травня 1976 року та з 03 квітня 1983 року по 30 жовтня 1983 року.

Обраний у справі судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи, оскільки після врахування періодів роботи з 25 серпня 1975 року по 03 травня 1976 року та з 03 квітня 1983 року по 30 жовтня 1983 року до страхового стажу позивача пенсійний орган здійснить обрахунок страхового стажу позивача вцілому, після чого вирішить питання, щодо якого звернувся позивач із заявою про призначення пенсії за віком, в залежності від розміру обрахованого страхового стажу ОСОБА_1 з урахуванням періодів його роботи з 25 серпня 1975 року по 03 травня 1976 року та з 03 квітня 1983 року по 30 жовтня 1983 року.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №09-17567361/С від 09.05.2024 /а.с. 19/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 23/.

Частиною 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, при частковому задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (1211,20 грн./2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 14035769) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12 грудня 2023 року №39 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25 серпня 1975 року по 03 травня 1976 року та з 03 квітня 1983 року по 30 жовтня 1983 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич