Справа № 140/19929/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/19929/23 пров. № А/857/7056/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в електронній формі, в м. Львові апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року, ухвалене суддею Андрусенко О.О. у м. Луцьку, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 140/19929/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 17.03.2022 по 06.06.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити грошове забезпечення відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18) за період з 17.03.2022 по 06.06.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та відповідного тарифного коефіцієнту з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 08.06.2022 по 16.06.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення відповідно до положень Постанови № 704 (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) за період з 08.06.2022 по 16.06.2023, із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати одноразових виплат - грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки; одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2014 № 460 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразові виплати - грошової допомоги на оздоровлення 2022 рік, 2023 рік; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та 2023 рік; одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2014 № 460 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту та з утриманням належних податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 08.06.2022 по 16.06.2023.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 08.06.2022 по 16.06.2023.

01 березня 2023 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 17.03.2022 по 06.06.2022 грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_3 здійснити необхідні дії щодо забезпечення проведення ОСОБА_1 з 17.03.2022 по 06.06.2022 включно перерахунку та виплати (з урахуванням раніше виплачених сум) грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти.

Визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 08.06.2022 по 16.06.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 з 08.06.2022 по 16.06.2023 включно перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2022, станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок грошового забезпечення, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислені, шляхом множення прожиткового мінімуму, станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, розрахунок посадового окладу та окладу за військове звання, здійснюється виходячи із прожиткового мінімуму, станом на поточний рік, помноженого на коефіцієнт, який вказаний у додатках 1 і 14 постанови. Крім цього, Закон України «Про державний бюджет на 2022 рік» та Закон України «Про державний бюджет на 2023 рік», не містять застережень, що застосування, при обрахунку пенсій прожиткового мінімуму на поточний рік. Крім того, виплачені у 2022-2023 роках грошова допомога на оздоровлення, грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки та одноразова грошова допомога при звільненні мають бути обчислені та виплачені з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованого із прожиткового мінімуму, станом на поточний рік, помноженого на коефіцієнт, який вказаний у додатках 1 і 14 постанови №704.

Суд відмовив у задоволенні позовних вимог про виплату індексації грошового забезпечення з 08.06.2022 по 16.06.2023, оскільки, як видно із карток особового рахунку військовослужбовця за 2022-2023 роки, позивачу за 2022 рік виплачена індексація грошового забезпечення: у липні 2022 року у розмірі 779,89 грн., у серпні 2022 року у розмірі 1066,00 грн., у вересні 2022 року 1281,80 грн., у жовтні 2022 року у розмірі 1281,80 грн., у листопаді 2022 року у розмірі 1281,80 грн., у грудні 2022 року у розмірі 1424,80 грн., у січні 2023 року у розмірі 1470,83 грн. Водночас, позивач, на думку суду, не навів жодних обґрунтованих доводів, які спростували б правильність проведених відповідачем нарахувань індексації грошового забезпечення за період з 08.06.2022 по 31.12.2022.

Що стосується індексації за 2023 рік, то суд зазначив, що пунктом 3 «Прикінцеві положення» Закону України від 03.11.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01.01.2023 зупинено дію Закону № 1282-XII, відтак у відповідача був відсутній обов`язок нараховувати позивачу індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2023 по 16.06.2023.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржили відповідачі, подавши апеляційні скарги, у яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

У обґрунтуванням вимог апеляційної скарги військова частина НОМЕР_3 зазначає, що у військовій частині відсутня копія особової картки позивача, без якої неможливо здійснити позивачу перерахунок грошового забезпечення з 17.03.2022 року по 06.06.2022 року. Крім того в матеріалах справи відсутні докази, що військова частина НОМЕР_3 перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 .

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, військова частина НОМЕР_1 посилається на те, що скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», яким внесено зміни у пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, не поновлює дію попередніх норм права. Також військова частина НОМЕР_1 зазначає, що позивач не подавав рапорта про виплату вказаних сум після звільнення. Крім того, відповідач зауважує, що суд порушив строк розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач призваний на військову службу за мобілізацією, з 17.03.2022 зарахований в списки особового складу Військової частини НОМЕР_3 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 17.03.2022 № 3 рядового позивач призначений сержантом резерву взводу резерву роти резерву сержантського складу та зарахований до списків особового складу військової частини, зі встановленим щомісячним посадовим окладом в розмірі 2470,00 грн, тарифний розряд-1. Згідно з пунктом 3 зазначеного наказу позивач постановлений на всі види забезпечення у Військову частину НОМЕР_2 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 06.06.2022 № 63 позивач виключений зі списків особового складу і всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_3 з 06.06.2022 та направлений до нового місця служби у Військову частину НОМЕР_1 , куди зарахований з 08.06.2022.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2023 № 173 позивач, з 16.06.2023 виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення.

На підставі карток особового рахунку за 2022-2023 роки позивач встановив, що посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача обрахований із застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, тому позивач звернувся з позовом в суд.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Незважаючи на те, що відповідачі просять рішення суду першої інстанції скасувати повністю, фактично, як видно із апеляційних скарг, відповідачі оскаржують рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, тому апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців (далі - Постанова № 704).

Відповідно до п. 10 постанови № 704, ця постанова набирає чинності з 01 січня 2018 року.

Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 постанови № 704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У свою чергу, у пункті 1 приміток Додатку 1 до постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У примітці Додатку 14 постанови № 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), пунктом 6 якої, пункт 4 постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103.

Отже, з 29.01.2020 року (дня набрання законної сили рішенням суд у справі № 826/6453/18) діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін, і запроваджувала алгоритм розрахунку посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Таким чином, з 29.01.2020 року, розрахунковими величинами для визначення розміру посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року та відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема, грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2022 та 2023 роки не містять.

При цьому, на думку апеляційного суду, зазначення у пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб), як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Разом з цим, апеляційний суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили, а саме Закону № 2017-III та Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» і Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Отже, розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням позивача, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року та Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року.

Наведене свідчить про те, що позивач має право на перерахунок грошового забезпечення за спірний період, виходячи із посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані, шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого:

- Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01.01.2022 року, під час розрахунку грошового забезпечення за 2022 рік,;

- Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01.01.2022 року, під час розрахунку грошового забезпечення за 2023 рік.

Що стосується виплати у меншому розмірі грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні, то апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 1 Розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 5 розділу XXXII Порядку № 260 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Відповідно до пункту 6 розділу XXXI Порядку № 260, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Отже, виплата грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та компенсації за дні невикористаної відпустки безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

Наведене свідчить про те, що позивач має право на перерахунок грошового забезпечення, в тому числі, допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та компенсації за дні невикористаної відпустки у 2022 та 2023 роках, виходячи із посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року у 2022 році та Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року у 2023 році відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Враховуючи те, що з 17.03.2022 по 06.06.2022 року військова частина НОМЕР_4 , при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, протиправно не врахувала розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом січень 2022 року, як розрахункову величину, то грошове забезпечення за цей період виплатила позивачу у меншому розмірі, ніж визначено законодавством.

Також, враховуючи те, що з 08.06.2022 по 16.06.2023 військова частина НОМЕР_5 , при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача за період з 08.06.2022 року по 31.12.2022 року, протиправно не врахувала розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом січень 2022 року та, при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача за період з 01.01.2023 року по 16.06.2023 року протиправно не врахувала розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом січень 2023 року, як розрахункову величину, то грошове забезпечення в тому числі додаткові щомісячні та одноразові види грошового забезпечення, за ці періоди військова частина НОМЕР_5 виплатила у меншому розмірі, ніж визначено законодавством.

Зазначені висновки є підставою для часткового задоволення позову.

Враховуючи те, що військова частина НОМЕР_3 знаходилась на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 , то суд першої інстанції вірно визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 17.03.2022 по 06.06.2022, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Також суд першої інстанції вірно, визнавши протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , зобов`язав відповідну військову частину здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 08.06.2022 по 16.06.2023 року, в тому числі, допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 роки, компенсації за дні невикористаної відпустки у 2022 та 2023 роках та одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи із посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року і Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, оскільки позивач проходив військову службу у цей період у Військовій частині НОМЕР_1 .

Крім того, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати позивачу з 17.03.2022 по 06.06.2022, а також дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачу з 08.06.2022 по 16.06.2023 року грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідні тарифні коефіцієнти.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, в частині задоволення позову, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційних скарг безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, в частині задоволення позову, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позову, без змін.

Враховуючи те, що апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі № 140/19929/23 - без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до Волинського окружного адміністративного суду для приєднання до матеріалів справи № 140/19929/23.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель