Справа № 120/236/24
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/236/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

19 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В січня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №34 від 29.12.2023 року про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати пенсію, як державному службовцю по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІ з 26.12.2023 року, на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №0200-602-8/128638 від 25.12.2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та довідки про розміри надбавок, премій та інших виплат за листопад 2023 року №0200-0602-8/128639 від 25.12.2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в розмірі 60% від заробітку, зазначеного в даних довідках, в редакції, чинній на момент призначення з урахуванням пунктів 10, 12 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», шляхом переведення з пенсії, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 3 від 29.12.2023 року про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію та виплачувати як державному службовцю по інвалідності з 26.12.2023 року, відповідно до ст. 37 Закону України "Про Державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII на підставі даних довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.12.2023 року №0200-0602-8/128638 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки від 25.12.2023 року №0200-0602-8/128639 про складові заробітної плати (надбавки, премії та інші виплати за листопад 2023 року) в розмірі 60% від заробітку, зазначеного в даних довідках, в редакції, чинній на момент призначення з урахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про Державну службу", шляхом переведення з пенсії, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується випискою МСЕК серія 12 ААБ № 370407, виданої 21.08.2019 року.

Наказом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.12.2023 року № 734-О позивача звільнено з посади заступника начальника управління - начальника Відділу методології та звітності Управління обслуговування громадян №1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян.

26.12.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії державного службовця, як інваліду ІІ групи, на виконання вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу", із включенням в розрахунок всіх складових до суми заробітної плати, які відображені в довідках від 25.12.2023 року №0200-0602-8/128638 та №0200-0602-8/128639.

Проте, за наслідками розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняв рішення від 29.12.2023 року №3, яким відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" з урахуванням при призначенні складових сум заробітної плати, які відображені в довідках від 25.12.2023 року №0200-0602-8/128638 та №0200-0602-8/128639.

Відмова мотивована тим, що пенсія призначається за наявності за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу та досягнення ним 62-річного віку. При цьому, призначення пенсії по інвалідності Законом №889-VІІІ не передбачено.

Вважаючи відмову відповідача у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, статтею 46 Конституції України встановлено, що право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Позивач зазначив, що право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про державну службу". Жодних додаткових умов для призначення такої пенсії у п. 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII не встановлено.

Положеннями ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII) з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

За змістом пунктів 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відтак, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Приписами ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Нормами ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII передбачено, у випадку якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII, у такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

З матеріалів справи вбачається, що трудовий стаж позивача станом на 01.05.2016, на день набрання чинності Законом №889-VIII складає 14 років 1 місяців та 4 дні. Стаж державної служби на дату звільнення складає 21 рік 8 місяців 29 днів. Загальний страховий стаж 43 роки 2 місяців 28 днів.

Крім того, позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується випискою МСЕК серія 12 ААБ № 370407, виданої 21.08.2019 року.

Враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років та перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді віднесеній до посад державних службовців, а тому суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності ІІ згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII.

Доводи відповідача, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016 року, тобто, які на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 62 роки), стаж державного службовця і страховий стаж, суд вважає необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такими умовами, як наявність необхідного віку, стажу та стажу державної служби у сукупності. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на власний розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.