Справа № 160/26719/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26719/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 року (головуючий суддя Рябчук О.С.)

в адміністративній справі №160/26719/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІН - ТОРГ» до відповідача Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІН - ТОРГ», 16.10.2023 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Дніпровської митниці, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2023/000167/1, прийняте 28.09.23 Дніпровською митницею.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ТОВ «Будін-Торг» на підтвердження заявленої митної вартості товарів за ціною договору (контракту) надано до митного оформлення митну декларацію з усіма необхідними документами, які не містили розбіжностей та ознак підробки, а, навпаки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що, в свою чергу, виключало можливість витребування митницею у декларанта додаткових документів у розумінні приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України. Вважає, що відповідач, посилаючись на формальні підстави, витребував у позивача додаткові документи. Повідомленням від декларанта від 28.09.2023 позивачем надано додаткові документи та листом від 28.09.2023 №28/09-01 повідомлено про неможливість надання інших додаткових документів, з огляду на те, що усі наявні у ТОВ «Будін-Торг» документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, надані митниці разом з митною декларацією, вони повною мірою підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів. Проте, позивач вважає, що відповідач, не здійснивши повну перевірку відомостей, що містяться в наданих документах, що підтверджують заявлену митну вартість та правильність розрахунку, здійсненого декларантом, не упевнившись в достовірності та точності заяв, документів та розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 28.09.2023 р. №UA110130/2023/000167/1, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2-б за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, згідно з положеннями ст.60 Митного кодексу України. При цьому, позивач зауважує, що зазначена в митній декларації митна вартість товарів у повній мірі співпадає з митною вартістю товарів, що відображена у документах, поданих відповідно до статті 53 Митного кодексу України, які у повній мірі підтверджують розмір заявленої митної вартості товару за ціною контракту. Позивач вважає, що всі вказані у спірному рішенні зауваження митниці носять формальний характер та не свідчать про дійсну наявність розбіжностей, а надані позивачем документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2023/000167/1 від 28.09.2023 року, прийняте Дніпровською митницею.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що досліджені первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Серед іншого вказує, що відповідно до інформації специфікації від 21.03.2023 №5 оцінювана партія товару постачається на комерційних умовах FCA м. Mohelnice (Чехія) за умови 100% передплати. Згідно зі ст. 49 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ: якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Відповідно до товаросупровідних документів, зокрема: рахунку-проформи від 29.08.2023 №9923059 та комерційного інвойсу від 19.09.2023 №51230044 ціна партії Документ сформований в системі оцінюваного товару складає 33206,97 євро, проте ні рахунок-проформа від 29.08.2023 №9923059, ні інвойс від 19.09.2023 №51230044 не містять даних про умови поставки, на яких сформована ціна товару та не містять посиланні ні на контракт від 21.03.23 №003/021-23, ні на специфікацію від 21.03.2023 №5. При цьому, слід зазначити, що рахунок-проформа від 29.08.2023 №9923059 містить умови оплати до 30.08.2023 (графа «PAYMENT DUE»). До митного контролю надано платіжний документ від 30.08.2023 №73 на суму 5000,00 євро, що не відповідає ціні товару 33206,97 євро, зазначеній в рахунку- проформі від 29.08.2023 №9923059. Таким чином, числові значення щодо ціни товару не кореспондуються між собою. До того ж, в гр.56 платіжного документу від 30.08.2023 №73 відсутні відомості щодо банку кореспонденту, що має бути в наявності при здійсненні розрахунків у іноземній валюті, що є порушенням вимог Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» та не дають можливості однозначно ідентифікувати документального підтвердження здійсненої оплати за товар. Судом не враховано, що вказана обставина є законною підставою для запиту у декларанта позивача додаткових документів, зокрема: за наявності - інші платіжні та/ або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Судом не надано правової оцінки тій обставині, що рахунок-проформа від 29.08.2023 №9923059 та інвойс від 19.09.2023 №51230044 не містять посилання на договір та специфікацію, в рамках якого виставлені рахунки, що вказує на відсутність документального підтвердження та ідентифікації цих первинних бухгалтерських документів до оцінюваної партії товару. Також, судом не досліджено ту обставину, що ціна товару, зазначена в рахунку проформі від 29.08.2023 №9923059 та інвойсі від 19.09.2023 №51230044, з урахуванням відсутності посилання в цих документах на специфікацію №5 від 21.03.2023, не містить даних про умови поставки, на яких вказана ціна сформована, що безпосередньо впливає на її числові складові. На обґрунтованість вказаних сумнівів також вказує та обставина, що додана копія митної декларації країни відправлення від 18.09.2023 №23CZ57000021W4YX97 містить посилання на рахунок «№51230044», який датований 19.09.2023, тобто виставлений днем пізніше, ніж оформлена декларація країни відправлення. Зазначена обставина вказує на можливість подвійного пакету документів, з урахуванням тієї обставини, що декларація країни відправлення - це документ, що містить дані про фактичні умови переміщення товару через митний кордон на підставі відповідних документів. Однак, зазначені обставини також залишилися поза увагою суду. Зауважує, що надані в процедурі консультацій копії платіжних

доручень SWIFT: від 04.09.2023 №ТБ11387Р00230904, від 14.09.2023 №1138РА00230914, від 30.08.2023 №ТР1138РВА0230830, зокрема платіжне доручення SWIFT від 30.08.2023 №ТР1138РВА0230830 відрізняється обсягом даних від інформації, що зазначена платіжному документі від 30.08.2023 №73. Так, платіжний документ SWIFT від 30.08.2023 №ТР1138РВА0230830 містить наступні дані: «Instructed Agent (Receiver) Financial Institution Identification BIC: RZBAATWWXXX; Financial Institution Identification: RAIFFEISEN BANK INTERNATIONAL AG, VIENNA, AM STADTPARK 9, AUSTRIA», які відсутні в платіжному документі від 30.08.2023 №73. Зазначене вказує на те, що платіжний документ SWIFT від 30.08.2023 №ТР1138РВА0230830 та платіжний документ від 30.08.2023 №73 не є одним й тим же платежем, що також впливає на числові значення оплаченої ціни товару. Крім цього, враховуючи вимогу щодо оплати до 30.08.2023, яка зазначена в рахунок-проформа від 29.08.2023 №9923059 (графа «PAYMENT DUE»), то платіжні документи SWIFT: від 04.09.2023 №ТБ11387Р00230904, від 14.09.2023 №1138РА00230914, свідчать про невідповідність строків оплати. З метою підтвердження заявленого рівня вартості транспортування декларантом до митного контролю надано: рахунок на оплату від 09.09.2023 №00975 від експедитора «ТзОВ «БН-груп». Проте, в даному рахунку відсутнє посилання на договір, в рамках якого виставлений даний рахунок. Крім того, в описі послуги зазначено «вартість траспортно-експедиційних» послуг, отже це загальна вартість за послуги, що надаються як експедитором «ТзОВ «БН-груп», так і перевізником ПП «Агромашторг», за договорами від 03.04.2023 №03/04-1 та від 13.08.2020 №11-13/08-01. Проте, в якості підтверджуючих документів надано лише рахунок від 09.09.2023 №00975, що містить загальну вартість послуг - 60000 грн. та заявку на перевезення № 21-12/18-09 від 18.09.2023 (що виставлена пізніше рахунку на оплату послуг), що містить загальну вартість послуг - 100 000 грн.. Таким чином числові значення вартості послуг містять розбіжності. Довідка щодо транспортних витрат від 19.09.2023 № б/н не є бухгалтерським документом та враховуючи вищезазначені зауваження не може бути прийнята в якості підтвердження транспортної складової митної вартості. Судом не враховано, що вказані обставини є законною підставою для запиту у декларанта позивача додаткових документів, зокрема: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів із зазначенням маршруту такого перевезення (відправного та кінцевого пункту); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Під час процедури консультацій листом декларанта від 28.09.2023 № 28/09-01 надіслано додаткові документи, в т.ч. рахунок на оплату транспортних послуг від 27.09.2023 №36588. За результатами опрацювання додаткового наданого рахунку на оплату транспортних послуг від 27.09.2023 №36588, декларанту повідомлено, що даний документ містить загальну суму на рівні 60000 грн. Отже, спростувань розбіжностей в числових значеннях, зокрема те, що згідно заявки на перевезення №21-12/18-09 від 18.09.2023 (що виставлена пізніше рахунку на оплату послуг) вартість перевезення складає 100 000 грн., а також роз`яснень тієї обставини, що в рахунку на оплату від 09.09.2023№00975 від експедитора «ТзОВ «БН-груп» відсутнє посилання на договір, в рамках якого виставлений даний рахунок, декларантом не надано. Крім того, в описі послуги зазначено «вартість транспортно-експедиційних» послуг, отже це загальна вартість за послуги, що надаються як експедитором «ТзОВ «БН- груп», так і перевізником ПП «Агромашторг» за договорами від 03.04.2023 №03/04-1 та від 13.08.2020 №11-13/08-01. Проте, в якості підтверджуючих документів надано лише рахунок від 09.09.2023№00975, що містить загальну вартість послуг - 60000грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Будін-Торг» згідно Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 28.02.2008 вчинено запис №1 041625 про державну реєстрацію юридичної особи за ідентифікаційним кодом 35740762; основний вид діяльності за КВЕД: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 28.09.2023 р. №UA110130/2023/000167/1, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2-б за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, згідно з положеннями ст.60 Митного кодексу України та ґрунтується на митній вартості за ЕМД від 07.07.2023 № 23UA96U3 (UA110130/2023/13896) -2,0646 EUR/кг.

При цьому взято за основу коригування поставку товару «: «Інші металоконструкції з чорних металів виготовлені з листового матеріалу.-Прямий завіс CD - 120/1 мм SPECIAL 31114 (Direct hanger for CD - 120/1 mm SPECIAL 31114) - 800,00x100шт -CD з`єднувач 80 поздовжний рівний 41085(CD connector 80 straight 41085) - 100,00x100шт Область застосування - конструкційні елементи для гіпсокартонних систем. Полегшують збирання гіпсокартонних конструкцій.» (країна походження Європейська спільнота), виробництва «DK mont a.s., Чехія.

Позивач вважає протиправним вказане рішенням відповідача про коригування митної вартості товару (№UA110130/2023/000167/1 від 28.09.2023 р.).

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Митного кодексу України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст.53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

До них відносяться:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України дає підстави для висновку, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, у частині третій якої встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

Матеріалами справи підтверджується, що 21.03.2023 року між ТОВ «Будін-Торг» (Україна) - Покупець, та компанією «DK mont a.s.» (Чеська Республіка) - Постачальник, укладено Контракт на постачання товару №003/021-23, відповідно до якого за умовами цього договору Постачальник постачає, а Покупець оплачує та приймає будівельні матеріали елементи кріплення для гіпсокартонних конструкцій (далі Товар) згідно з Додатками, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Постачальник поставляє Товар на умовах FСА відповідно до «Інкотермс 2020» (п.3.1 Контракту).

Відповідно до п.5.1. та п. 5.3 Контракту, валютою платежу за цим контрактом є ЕURO. Покупець сплачує 100% згідно з рахунком Товару разом із замовленням відповідної партії Товару. Продавець зобов`язаний підготувати партію Товару до поставки не пізніше 14 (чотирнадцяти) днів з дати оплати рахунку.

Згідно п. 5.4 Контракту, у випадку не виконання або часткового виконання Покупцем обов`язків по сплаті в строки, зазначені у ст.5.3 Контракту сторони або погоджують нову специфікацію на суму, що була сплачена, або відкладають поставку до дня повної оплати Покупцем необхідного платежу згідно з умовами контракту.

Для митного оформлення в режимі імпорту 4 найменувань товарів «Вироби з чорних металів», що надійшли з Чеської Республіки на адресу ТОВ «Будін-Торг» за контрактом №003/021-23 від 21.03.2023 року із компанією-виробником «DK mont a.s.», представником позивача до Дніпровської митниці подано електронну митну декларацію (ЕМД) №23UA64U2 від 27.09.2023, в якій митна вартість поставленого товару визначена за ціною контракту (основний метод).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з вказаною митною декларацією надано документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, що перелічені у графі 44 цієї МД, зокрема:

зовнішньоекономічний контракт від 21.03.23 № 003/021-23;

специфікація №5 від 29.08.2023р.;

рахунок-проформа від 29.08.23 № 9923059;

рахунок (інвойс) від 19.09.23 № 51230044;

SWIFT від 30.08.23 № TF1138FBA0230830;

SWIFT від 04.09.23 №TF11387FD0230904;

SWIFT від 14.09.23 № TF1138FA00230914;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару №73 від30.08.2023 р.;

договір з перевізником №03/04-1 від 03.04.2023 р.;

рахунок перевізника від 19.09.23 № 00975; довідка перевізника від 19.09.23;

заявка на перевезення №21-12/1 від 18.09.2023 р.;

автотранспортна накладна (СМR) від 18.09.2023 №51230044;

платіжна інструкція від 27.09.23 №36588;

митна декларація країни відправлення від 18.09.23 №23CZ57000021W4YX97

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митниця дійшла висновку про наявність розбіжностей у наданих на підтвердження заявленої митної вартості документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, у зв`язку із чим повідомлено декларанта про те, що подані ним документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Зокрема, митним органом виявлено наступні розбіжності у поданих позивачем документах (повідомлення №1):

1) Відповідно до інформації специфікації від 21.03.2023 №5 специфікації №5, комерційного інвойсу від 19.09.2023 р. №51230044 оцінювана партія товару постачається на комерційних умовах FCA м. Mohelnice (Чехія) за умови 100% передплати.

Відповідно до товаросупровідних документів партія оцінюваного товару має вартість 33206,97 евро. До митного контролю надано платіжний документ від 30.08.2023 №73 на суму 5000 евро, в той час як до митного контролю заявлено вартість товару 33206,97 евро.

Таким чином, суми не кореспондуються між собою.

Крім того, в гр.56 платіжного документу відсутні відомості щодо банку-кореспонденту, що має бути в наявності при здійсненні розрахунків у іноземній валюті.

У наданому до митного контролю платіжному документі відсутні печатки та інші відмітки банку.

Відсутні відомості щодо банку-кореспонденту.

Зазначені розбіжності не дають можливості однозначно ідентифікувати документальне підтвердження здійсненої оплати за товар.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також той факт, що числові значення вартості товару та суми сплаченої за товар не кореспондуються між собою, даний платіжний документ не є документом, що підтверджує факт остаточної оплати товару.

2) Рахунок-проформа від 29.08.2023 №9923059 та інвойс від 19.09.2023 №51230044 не містять посилання на договір в рамках якого виставлені рахунки.

Митна декларація країни відправлення від 18.09.2023 №23СZ57000021W4YX97 містить посилання на рахунок № 51230044, який виставлений днем пізніше - 19.09.2023

3) З метою підтвердження заявленого рівня вартості транспортування декларантом до митного контролю надано: рахунок на оплату від 09.09.2023 №00975 від експедитора «ТзОВ «БН-груп».

Проте в даному рахунку відсутнє посилання на договір в рамках якого виставлений даний рахунок.

Крім того, в описі послуги зазначено «вартість траспортно- експедиційних» послуг, отже це загальна вартість за послуги, що надаються як експедитором «ТзОВ «БН-груп» так і перевізником ПП «Агромашторг» за договорами від 03.04.2023 №03/04-1 та від 13.08.2020 №11-13/08-01.

Проте в якості підтверджуючих документів надано лише рахунок від 09.09.2023№00975, що містить загальну вартість послуг 60000 грн та заявку на перевезення від 18.09.2023 (що виставлена пізніше рахунку на оплату послуг) заява на перевезення № 21-12/18-09, що містить загальну вартість послуг - 100 000 грн. таким чином числові значення вартості послуг містять розбіжності.

Платіжні документи до митного контролю не надано. Таким чином, складові вартості транспортних послуг не піддаються обчисленню.

Довідка щодо транспортних витрат від 19.09.2023 №б/н не є бухгалтерським документом та враховуючи вищезазначені зауваження не може бути прийнята в якості підтвердження транспортної складової митної вартості.

Враховуючи викладене та посилаючись на ч.5 ст.54 Митного кодексу України, відповідач з метою упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, зобов`язав декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів із зазначенням маршруту такого перевезення (відправного та кінцевого пункту);

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації виробника товару;

висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями

Повідомленням від декларанта від 28.09.2023 року надіслано до митного органу додаткові документи, а саме платіжні документи

від 04.09.2023 №ТБ11387Р00230904,

від 14.09.2023 №1138РА00230914,

від 30.08.2023 №ТР1138РВА0230830,

від 27.09.2023 №36588.

Також з метою підтвердження заявленого рівня вартості транспортування декларантом до митного контролю надано: рахунок на оплату від 09.09.2023 №00975 від експедитора «ТзОВ «БН-груп».

Листом від 28.09.2023 №28/09-01 позивач повідомив митницю, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованного товару надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 28.09.2023 р. №UA110130/2023/000167/1, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2-б за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, згідно з положеннями ст.60 Митного кодексу України та ґрунтується на митній вартості за ЕМД від 07.07.2023 № 23UA96U3 (UA110130/2023/13896) -2,0646 EUR/кг.

При цьому взято за основу коригування поставку товару «: «Інші металоконструкції з чорних металів виготовлені з листового матеріалу.-Прямий завіс CD - 120/1 мм SPECIAL 31114 (Direct hanger for CD - 120/1 mm SPECIAL 31114) - 800,00x100шт -CD з`єднувач 80 поздовжний рівний 41085(CD connector 80 straight 41085) - 100,00x100шт Область застосування - конструкційні елементи для гіпсокартонних систем. Полегшують збирання гіпсокартонних конструкцій.» (країна походження Європейська спільнота), виробництва «DK mont a.s., Чехія.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що за правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав:

надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За приписами ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 7 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також за приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МКУ).

Згідно з частиною 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 в адміністративній справі №803/667/17.

Отже, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України.

При цьому, відповідач за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої позивачем, дійшов висновку, що в наданих декларантом документах міститься ряд розбіжностей, наявність яких унеможливлює підтвердження всіх числових значень складових митної вартості.

Відповідно до п.5.1. та п. 5.3 Контракту, валютою платежу за цим контрактом є ЕURO. Покупець сплачує 100% згідно з рахунком Товару разом із замовленням відповідної партії Товару. Продавець зобов`язаний підготувати партію Товару до поставки не пізніше 14 днів з дати оплати рахунку.

Згідно п. 5.4 Контракту, у випадку не виконання або часткового виконання Покупцем обов`язків по сплаті в строки, зазначені у ст.5.3 Контракту сторони або погоджують нову специфікацію на суму, що була сплачена, або відкладають поставку до дня повної оплати Покупцем необхідного платежу згідно з умовами контракту.

Так компанією «DK mont a.s.» (Чеська Республіка), на адресу ТОВ «Будін-Торг» було виставлено рахунок-проформу від 29.08.23 № 9923059 на суму 33206,97 євро.

Відповідно до платіжного доручення від 30.08.2023 №ТР1138РВА0230830, ТОВ «Будін-Торг» сплатила на рахунок свого контрагента компанії «DK mont a.s.» 5000,00 євро відповідно до умов контракту №003/021-23 від 21.03.2023 року за товари по рахунку-проформі від 29.08.23 № 9923059, що підтверджується графою «призначення платежу».

Відповідно до платіжного доручення від 04.09.2023 №ТБ11387Р00230904, ТОВ «Будін-Торг» сплатила на рахунок свого контрагента компанії «DK mont a.s.» 11600,00 євро відповідно до умов контракту №003/021-23 від 21.03.2023 року за товари по рахунку-проформі від 29.08.23 № 9923059, що підтверджується графою «призначення платежу».

Відповідно до платіжного доручення від 14.09.2023 №1138РА00230914, ТОВ «Будін-Торг» сплатила на рахунок свого контрагента компанії «DK mont a.s.» 16606,97 євро відповідно до умов контракту №003/021-23 від 21.03.2023 року за товари по рахунку-проформі від 29.08.23 № 9923059, що підтверджується графою «призначення платежу».

Всі вищевказані документи були надані декларантом до митного оформлення, а також зазначені документи кореспондуються один з одним та в своїй сукупності не мають жодних розбіжностей.

За наведених обставин, оскільки сума рахунку-проформі від 29.08.23 №9923059 покривається сумою платіжних доручень від 04.09.2023 №ТБ11387Р00230904, від 14.09.2023 №1138РА00230914, від 30.08.2023 №ТР1138РВА0230830, наданих позивачем при митному оформленні товарів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що твердження митниці в частині невідповідності банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати товару, відомостям, зазначеним у платіжних дорученнях є безпідставними.

Таким чином, митниця могла здійснити перевірку числових показників митної вартості, визначеної декларантом на підставі наданих ТОВ «Будін-Торг» до митного оформлення документів, а наданий товариством перелік документів в своїй сукупності давав митному органу здійснити перевірку числових показників митної вартості, визначеної декларантом.

Щодо зауважень митниці до вищевказаних банківських платіжних документів, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пп. 1 п. 22.1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за допомогою платіжного доручення.

Відповідно до п. 1.30 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення є розрахунковим документом, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пункт 1.4. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління національного банку України 28.07.2008 року №216 визначає, що платник має право надсилати платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах до уповноваженого банку як у паперовій формі, так і у формі електронного розрахункового документа за допомогою систем дистанційного обслуговування "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо (якщо це визначено в договорі банківського рахунку або в окремому договорі з платником).

Згідно з п. 2.1. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління національного банку України 28.07.2008 року №216 платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов`язково має містити такі реквізити:

- код платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах відповідно до Державного класифікатора управлінської документації ДК 010-98, затвердженого наказом Держстандарту України від 31.12.98 № 1024;

- назву документа - "Платіжне доручення в іноземній валюті" або "Платіжне доручення з іноземній валюті або банківських металах":

- номер платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах (може містити цифри та літери);

- дату складання платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами);

- найменування та місцезнаходження уповноваженого банку, що обслуговує платника (назви країни і міста);

- повне або скорочене найменування платника, що збігається з найменуванням платника, яке заявлене ним у картці зі зразками підписів та відбитка печатки [для фізичної особи - прізвище, ім`я, по батькові (якщо воно є) і документ, що посвідчує особу (серія (за наявності), номер, дата, ким виданий, адреса за місцем проживання)], його місцезнаходження (назви країни і міста);

- номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, з якого здійснюється переказ коштів або банківських металів;

- цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19.04.2016 року № 269) (далі - Класифікатор);

- суму переказу або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою);

- суму переказу або масу банківських металів у тройських унціях і назву іноземної валюти або виду банківського металу словами;

- найменування одержувача (далі - бенефіціар) [для бенефіціара - фізичної особи - прізвище, ім`я, по батькові (якщо воно є)], його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) та номер рахунку [або номер міжнародного банківського рахунку (IBAN)], на який перераховуються кошти або банківські метали (для бенефіціара - фізичної особи, який не має рахунку, цей реквізит може не заповнюватися); найменування та місцезнаходження банку бенефіціара;

- комісійні - зазначається порядок сплати комісійних винагород (витрат) уповноваженого банку й інших банків за переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів за рахунок платника (OUR) або бенефіціара (BEN), або платника та бенефіціара (SHA), надається право уповноваженому банку утримувати комісійну винагороду без платіжного доручення платника;

- призначення платежу (заповнюється відповідно до вимог пункту 2.2 цієї глави);

код операції (чотири символи) за стандартною класифікацією платіжного балансу (заповнюється платником або уповноваженим банком, що його обслуговує);

- код країни бенефіціара (три символи) відповідно до його місцезнаходження або країни реєстрації (заповнюється платником або уповноваженим банком, що його обслуговує);

- ідентифікаційний код платника - для юридичних осіб зазначається код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті/запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово "відмова");

- підписи відповідальних осіб платника та відбиток печатки (за наявності), які заявлені ним у картці зі зразками підписів і відбитка печатки.

У разі подання електронного розрахункового документа відповідальні особи платника. які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, накладають електронний(і) цифровий(і) підпис(и);

- резидентність - зазначає платник - фізична особа свою та бенефіціара резидентиісгь словами резидент" чи "нерезидент" під час переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів на користь іншої фізичної особи в межах України.

Отже, як вбачається з приписів Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління національного банку України 28.07.2008 року №216 для чинності платіжного доручення, наданого до банківської установи у електронному вигляді наявність відміток банківської установи не є обов`язковою умовою.

Наявність в платіжних дорученнях від 04.09.2023 №ТБ11387Р00230904, від 14.09.2023 №1138РА00230914, від 30.08.2023 №ТР1138РВА0230830 відомостей про суму коштів, яка перерахована за товар, найменування цього товару та чітке посилання на номер і дату контракту, а також посилання на сплату відповідної проформи-інвойсу, дає можливість в повній мірі ідентифікувати товар.

Крім того, вищевказані платіжні доручення містить штамп АТ «Райффайзент банк» про проведення платежу банком 30.02.2023, 4.09.2023 р. та 14.09.2023 р., що в свою чергу підтверджує безсумнівність здійснення оплати за товар відповідно до контракту №003/021-23 від 21.03.2023 року.

Так, частиною 10 статті 58 МК України визначено вичерпний перелік витрат, які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

При цьому, комісія банків-посередників за здійснення платежу до цього переліку не входить, а тому, не впливає на складові митної вартості.

Згідно з частиною 11 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Тобто, для визнання платіжних дорученнях від 04.09.2023 №ТБ11387Р00230904, від 14.09.2023 №1138РА00230914, від 30.08.2023 №ТР1138РВА0230830 такими, що не підтверджують митну вартість товарів, поставлених на адресу ТОВ «Будін-Торг» немає жодних правових підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що на підтвердження транспортування задекларованих відповідно до митної декларації товарів позивачем надано:

договір з перевізником №03/04-1 від 03.04.2023 р.;

рахунок перевізника від 19.09.23 № 00975;

довідка перевізника від 19.09.23;

заявка на перевезення №21-12/1 від 18.09.2023 р.;

платіжна інструкція від 27.09.23 №36588;

автотранспортна накладна (СМR) від 18.09.2023 №51230044.

Відповідно до виставленого на адресу позивача рахунку ТзВОВ «БН-ГРУП» №00975 від 19.09.2023 року, позивачем надано послуги на загальну суму 60000грн, а саме:

транспортно-експедиційні послуги за маршрутом: СZ Могельніце- п.п. Краковець авт. НОМЕР_1 /АР1027ХМ - 29000 грн., транспортно-експедиційні послуги за маршрутом: п.п. Краковець- UA Дніпро авт. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 - 31000грн.

Вищевказаний рахунок ТзВОВ «БН-ГРУП» №00975 від 19.09.2023 року було сплачено ТОВ «БН-ГРУП» платіжною інструкцією від 27.09.2023 №36588, копія якою міститься в матеріалах справи.

Також довідкою про транспортні витрати ТзВОВ «БН-ГРУП» від 19.09.2023 року передбачено, що вартість транспортно-експедиційних послуг при перевезенні автомобілем АР5591ЕК/АР1027ХМ, по маршруту м. Могельніце (Чехія)- м.Дніпро (Україна) складає 60000 грн. (1575 км), в тому числі:- від місця завантаження м. Могельніце (Чехія) до кордону України п.п. Краківець 29000грн. (547 км), а від кордону України п.п. Краківець до м. Дніпро (Україна) складає 31000грн. (1028 км).

Страхування вантажу не проводилось.

Навантаження включено в вартість товару.

Також перевезення товару саме автомобілем НОМЕР_1 /АР1027ХМ, по маршруту м. Могельніце (Чехія)- м.Дніпро (Україна) підтверджується автотранспортною накладною (СМR) від 18.09.2023 №51230044

Таким чином, зважаючи на надані позивачем документи до митного оформлення щодо транспортування товару, вказує на необґрунтованість висновків митного органу, оскільки позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму сплачену за транспортування товару.

Крім того, положення п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником довідки про транспортно - експедиторські витрати є допустимими доказами розміру таких витрат.

Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18 та від 11.04.2022 року у справі №1.380.2019.006980, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.

При цьому, виходячи з рахунку №00975 від 19.09.2023 року та довідки про транспортні витрати від 19.09.2023 року вартість послуг з перевезення автомобільним транспортом та вартість транспортно-експедиційних послуг включена ТзВОВ «БН-ГРУП» до транспортних витрат та позивачу виставлено загальний рахунок.

За таких обставин, вимоги митниці про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження витрат пов`язаних з витратами є неправомірними.

При цьому, надання документів, що підтверджують навантаження, перевантаження та інші дії пов`язані з транспортуванням товару також не є обов`язковими документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів враховуючи умови поставки товару та включення даних витрат до митної вартості.

Крім того, суд вказує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються.

У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару

Таким чином, зважаючи на надані позивачем документи до митного оформлення щодо транспортування товару, є необґрунтованими висновки митного органу, оскільки позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму сплачену за транспортування товару.

Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд першої інстанції виходив з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

З такою позицією суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Документи, на які посилається відповідач (сертифікат дилера) не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 53 Митного кодексу України.

Таким чином, відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору.

Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Отже, подані декларантом до митного органу документи у своїй сукупності підтверджують заявлену товариством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Натомість, зазначені митницею у повідомленні декларанту та рішенні про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Крім того, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірні Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення Позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Обставина про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії валі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією.

В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.

Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано Позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа №815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17.

Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року у справі №809/1174/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.

Зважаючи на те, що під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту спірного рішення про коригування митної вартості товару, слід дійти висновку, що наведені документи не містили жодних розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим наявні підстави вважати, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товарів за поданими декларантом документами, а тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

З огляду на вищезазначене, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними та необґрунтованими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки.

Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Водночас, факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції законом чітко встановлено умови, за наявності яких, у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи закону зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість, під час розгляду цієї справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції документи, які були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано спростував посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Інші підстави, зазначені у спірному рішенні про коригування митної вартості також є необгрунтованими, оскільки такі підстави не передбачені частинами 2-4 статті 53 МКУ.

Відтак, є необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган мав підстави застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Приймаючи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема, з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень та здійснення коригування митної вартості.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товару не може вважатися обґрунтованим та правомірним.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 12.06.2024 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова