Справа № 440/15451/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 р. Справа № 440/15451/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 р. (ухвалене суддею Слободянюк Н.І.) по справі № 440/15451/23

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (в подальшому ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.07.2023 р. № 1, № 1.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 р. та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що фахівцями Головного управління ДПС у Полтавській області на підставі наказів № 1201-П від 10.05.2023 р. та № 1352-П від 25.05.2023 р., направлень на перевірку №2179-2182 від 11.05.2023 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» (податковий номер 22525915) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 30.09.2022 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 30.09.2022 р., за результатами якої складно акт документальної позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи №5986/16-31-07-01-02/22525915 від 12.06.2023 р., висновками якого встановлено порушення позивачем: п. 167.1 ст.167, п.п.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ із змінами та доповненнями, а саме: не перераховано під час виплати доходу у вигляді авансу із заробітної плати податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 3348092,51 грн., в тому числі за періоди: березень 2017 - 59540,93 грн., квітень 2017 - 136448,99 грн., травень 2017 - 90733,15 грн., червень 2017 - 251333,48 грн., липень 2017 - 63658,20 грн., серпень 2017 - 191070,94 грн., вересень 2017 - 85955,07 грн., жовтень 2017 - 105364,16 грн., листопад 2017 - 69367,32 грн., грудень 2017 - 217837,80 грн., січень 2018 155603,89-грн., лютий 2018 - 232521,37 грн., березень 2018 88759,91 грн., квітень 2018 - 339311,82 грн., травень 2018 - 199972,83 грн., червень 2018 105235,06 грн., липень 2018 68933,71 грн., серпень 2018 року - 225277,41 грн., вересень 2018 - 200046,19 грн., жовтень 2018 - 125653,55 грн., листопад 2018 - 214498,66 грн., грудень 2018 - 120968,07 грн.; п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст.168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 з врахуванням вимог пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу Україна від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями, а саме: не перераховано під час виплати доходу у вигляді авансу із заробітної плати військовий збір в загальній сумі - 186840,23 грі, в тому числі за періоди: березень 2017 - 4720,08 грн., квітень 2017 8937,42 грн., травень 2017 - 6589,43 грн., червень 2017 - 10177,79 грн., липень 2017 - 5904,85 грн., серпень 2017 - 14764,24 грн., вересень 2017 - 6179,59 грн., жовтень 2017 - 8197,01 грн., листопад 2017 7530,61 грн., грудень 2017 - 8411,48 грн., січень 2018 - 7092,00 грн., лютий 2018 9243,45 грн., березень 2018 - 6753,33 грн., квітень 2018 - 11375,99 грн., травень 2018 8879,40 грн., червень 2018 - 8677,92 грн., липень 2018 - 5044,48 грн., серпень 2018 - 12788,12 грн., вересень 2018 - 9849,68 грн., жовтень 2018 - 10304,46 грн., листопад 2018 - 11366,56 грн., грудень 2018 - 4052,34 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: № 1 від 14.07.2023 р., яким Нафтогазовидобувному управлінню «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» за порушення п. 167.1 ст.167, п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) внаслідок несвоєчасної сплати під час виплати доходу у вигляді авансу із заробітної плати податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 3348092,51 грн. за період з березня 2017 року по грудень 2018 року згідно із підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, статтею 58, пунктом 125-1.2 статті 125-1, підпунктом 129.1.1 пункту 129.1, підпунктом 129.3.1 пункту 129.3, підпунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів та пені з податку на доходи фізичних осіб на суму 864744,12 грн., а саме: за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 837023,13 грн.; пені 27720,99 грн.; № 1 від 14.07.2023 р., яким Нафтогазовидобувному управлінню «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» за порушення п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 з врахуванням вимог пп.1.4, пп. 1.5, пп. 1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу Україна від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) внаслідок несвоєчасного перерахування військового збору в загальній сумі 186840,23 грн. за період з березня 2017 року по грудень 2018 року згідно із підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, статтею 58, пунктом 125-1.2 статті 125-1, підпунктом 129.1.1 пункту 129.1, підпунктом 129.3.1 пункту 129.3, підпунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів та пені з військового збору на суму 48260,24 грн., а саме: за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 46710,06 грн.; пені 1550,18 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані, у зв`язку з чим не підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» , заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Згідно із пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в подальшому ПК України), податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пп. 16.1.3, пп. 16.14 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (абз. 1, 2 п. 164.1 статті 164 ПК України).

Згідно із пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Згідно із абзацу 1 пункту 164.6 статті 164 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

При нарахуванні доходів у вигляді винагороди за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг) база оподаткування визначається як нарахована сума такої винагороди, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України встановлено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до підпунктів 1.1 - 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно із пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзаців «а», «ґ» пункту 176.2 статті 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при виплаті авансу податковий агент зобов`язаний здійснити утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за першу половину місяця.

Аналогічного висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 12.07.2022 р. у справі № П/811/568/17.

Згідно із п. 109.1 ст. 109 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносинах), податковим правопорушенням є протиправне діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 112.1 ст. 112 ПК України, притягнення до фінансової відповідальності платників податків за порушення законів з питань оподаткування, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не звільняє їх посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності.

У разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо (пункт 115.1 статті 115 ПК України).

Згідно із пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Відповідно до п. 125-1.1 ст. 125-1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносинах), ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Пунктом 125-1.2 статті 125-1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносинах), встановлено, що ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Згідно із п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносинах), нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 ПК України, нарахування пені закінчується (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті) у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Пунктом 129.4 статті 129 ПК України встановлено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Судовим розглядом встановлено, що заробітна плата працівникам позивача виплачувалась у безготівковій формі за першу половину місяця до 22 числа поточного місяця (за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу), а за другу - до 7 числа поточного місяця, а у випадках, якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем заробітна плата виплачується напередодні.

Виплата доходу у вигляді заробітної плати (авансу) за першу половину місяця відбувалася без утримання та перерахування до бюджету в повному обсязі податку на доходи фізичних осіб. Доплата ПДФО та військового збору до бюджету відбувалася під час остаточного розрахунку за заробітною платою за підсумками місяця.

Облік нарахованих / сплачених сум податку на доходи фізичних осіб у 2017 - 2018 рр вівся на бухгалтерському рахунку рах. 64.1.3.1 «Податок на доходи фізичних осіб». Відповідно наданих до перевірки даних головної книги по субрахунку 64.1.3.1 на протязі березень - грудень 2017, січень - грудень 2018 сальдо вказаного рахунку мало на початок кожного місяця кредитовий залишок, що свідчить про відсутність переплати до бюджету податку та обов`язок його сплати під час кожної наступної виплати доходу.

Облік нарахування та сплати військового збору із доходів у вигляді заробітної плати та доходів у вигляді орендної плати нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» вівся на субрахунках бухгалтерського рахунку 64.2.22 «Розрахунки обов`язковими платежами (військовий збір 1,5%)» (до 31.12.2019 р.) та рах. 641131 (з 01.01.2020 р. ).

Облік нарахованих/сплачених сум військового збору на протязі 2017-2018 р.р. вівся на бухгалтерському рахунку рах. 64.2.22 «Розрахунки з обов`язковими платежами (військовий збір 1,5%).

Відповідно наданих до перевірки даних головної книги по субрахунку 64.2.22 у період з березня - грудень 2017 року, січня - грудень 2018 року сальдо вказаного субрахунку мало на початок кожного місяця кредитовий залишок.

Таким чином, при виплаті доходу у вигляді заробітної плати (авансу) у період з березня 2017 року по грудень 2018 року у безготівковій формі нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» несвоєчасно сплачено до бюджету (не одночасно з виплатою доходу) податок на доходи фізичних осіб в сумі 3348092,51 грн. та військовий збір в сумі 186840,23 грн.

Фінансова відповідальність за порушення порядку нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору, встановленого статтею 168 ПК України, передбачена ст. 125-1 ПК України «Порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати» ПК України, яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки матеріалами справи підтверджено факт допущення позивачем порушення норм статті 168 ПК України при виплаті доходу у вигляді заробітної плати (авансу) у період з березня 2017 року по грудень 2018 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що позивачем вчинені нерозумні та недобросовісні діяння нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» за умови існування можливості дотримуватися правил і норм Податкового кодексу України та підприємством не вжито достатніх заходів для цього через те, що діяло нерозумно, недобросовісно та без належної обачності з метою зменшення бази оподаткування та відтермінування сплати податку до бюджету. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил без цілеспрямованості дій (бездіяльності) особи є винною поведінкою, що порушує обов`язки, визначені за платником податків у статтях 16, 36 ПК України, тобто, платник податку мав фінансову можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, проте, не вчинив дій щодо дотримання норм податкового зобов`язання. Документи, що підтверджують обставини визначені у п.112.8 ст. 112, ст. 112-1 ПК України не надавались в ході перевірки».

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання, так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Затримка сплати узгоджених податкових зобов`язань при обізнаності про їх обов`язкову сплату та за наявності обов`язку щодо своєчасної сплати податкового зобов`язання визначається як протиправна дія платника податків. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених для платника податків

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду від 16.03.2023 р. у справі № 600/747/22-а.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Таким чином, на дату прийняття оскаржуваних в цій справі податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Полтавській області № 1 від 14.07.2023 р., №1 від 14.07.2023 р. щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені підлягали застосуванню положення пункту 125-1.2 статті 125-1, підпункту 129.1.1 пункту 129.1, підпункту 129.3.1 пункту 129.3, підпункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України від 02.12.2020 р. № 2755-VІ в редакції Закону України від 16.01.2020 р. № 466-IX, який набрав чинності з 01.01.2021 р.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 315, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 р. по справі № 440/15451/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін