Справа № 607/9345/24
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2024 Справа №607/9345/24 Провадження №2-а/607/224/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача адвоката Гаврищук В.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Гаврищук Віктор Валерійович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Панасюк Олександра Ігоровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 позивач ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Гаврищук В.В. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Панасюк О.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що постановою серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складеною поліцейським ОСОБА_3 , його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що йому ставиться у провинну те, що він 03.04.2024 в 00:28:31 год., на дорозі М-09, 35 км, керував транспортним засобом з непрацючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.п. В п. 31.4.3 ПДР - керування ТЗ з несправними зовнішніми світловими приладами, не горить ліва фара в темну пору доби.

Разом з тим, позивач не погоджується з даною постановою, оскільки у відповідача відсутні докази порушення ним ПДР України, а сама по собі копія постанови у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення ним адміністративного правопорушення

При цьому позивач зауважує, що перевіряв технічний стан транспортного засобу та був впевнений в тому, що він справний та на момент початку руху обидві фари працювали.

Посилаючись на наведене, позивач просить позов задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024 та закрити провадження у справі.

Також позивач подав клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024, в обґрунтування якого вказує, що вперше він звернувся до Тернопільського міськрайонного суду у встановлений законом строк, однак ухвалою Тернопільського міськрайонного суду 16.04.2024 у справі № 607/8343/24, позовну заяву ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, було повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із тим, що позовну заяву подано від імені ОСОБА_2 його представником - адвокатом Гавришуком В.В., однак в порушення вимог ч. 4 ст. 59 КАС України, представником не долучено документу на підтвердження повноважень. Однак, згідно опису вкладення до позовної заяви, яка була надіслана до суду, ордер адвоката був наявний серед документів, що надіслані суду, при цьому канцелярія суду при прийнятті поштової кореспонденції не склала Акту про невідповідність вмісту конверту та опису, а відтак позивач вважає, що відсутність ордеру є наслідком певного непорозуміння. Водночас, позивач зауважує, що ухвалу про повернення первинної позовної заяви отримано ним 22.04.2024 та цього ж дня він повторно звернувся до суду із позовною заявою про скасування постанови. Відтак позивач просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

20.05.2024 представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції подав відзив на позов. Так відповідач вказує, що з тексту позовної заяви вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього, оскільки поліцейський взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержант поліції Панасюк О.І. виносячи постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , діяв в межах, наданих йому законом повноважень. Водночас, адміністративне правопорушення позивача відбулось ще 03.04.2024, а ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про відкриття провадження в справі № 607/9345/24 від 10.05.2024 відповідачем отримана 14.05.2024, що позбавляє відповідача жодної можливості надати будь-які докази адміністративного правопорушення та належним чином реалізувати своє право щодо надання доказів, оскільки як передбачено розділом VIII Наказу МВС України від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису» строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб. Зауважує, що інспектором при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог ст. 245, 279, 280, 285 КУпАП, проведено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а постанова винесена на місці у присутності позивача з дотриманням норм ст. 283, 251, 252 КУПАП. Враховуючи вищевикладене, на переконання відповідача, позивач не надав жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови, в той час, як докази, надані стороною відповідача, є беззаперечними та допустимими. Крім того представник відповідача звертає увагу, на те, що позивачем пропущено строк на оскарження спірної постанови. З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

23.05.2024 судом зареєстровано відповідь на відзив поданий представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Гаврищуком В.В., у якій останній вказує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази умисного вчинення ОСОБА_2 правопорушення, оскільки позивач наполягає на тому що перевіряв перед початком руху стан транспортного засобу і фари були робочі (тим більше такий рух він розпочинав у темну пору доби) якщо і ліва фара не горіла то така несправність могла виникнути вже під час руху транспортного засобу. При цьому із слів ОСОБА_2 коли він вийшов із автомобіля до працівників поліції така фара працювала. З приводу посилань відповідача на строки зберігання відео, то вказує, що у спірній постанові є посилання на відео з нагрудної камери, в той же час відсутні посилання на відео з автомобільної системи, яке б мало першим та безпосередньо зафіксувати інкриміноване порушення та строк зберігання якого становить не менше 30 днів,а кінцевий строк зберігання не встановлено. Крім того, у відзиві не наведено жодних даних, що таке відео взагалі було, не наведено його ідентифікуючих даних, номеру, тощо, а також відсутнє посилання на порядок видалення відео, а враховуючи те, що строк зберігання відео з автомобільних станцій та нагрудної камери становить не менше 30 діб, то вони мали б існувати і на даний час і щоб їх видалити має бути відповідна процедура. Окрім цього, представник звертає увагу, що заборона передбачена п. 31.4.3.В ПДР не є остаточною, так як експлуатувати транспортний засіб у якого наявні технічні несправності зовнішніх світлових приладів можливо із дотриманням відповідних вимог ПДР. Також, звертає увагу, що після складення оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 відпустили і він продовжив рух, однак якби в темну пору доби в автомобілі яким він керував не працювала ліва фара, то такий автомобіль становив би загрозу безпеці руху і відповідно мав бути тимчасово затриманий та мали бути складені Акт огляду та Акт Тимчасового затримання, які не були складені. Таким чином на переконання сторони позивача в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП. З приводу строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024, то представник просив визнати причини пропуску строку на оскарження спірно постанови поважними з підстав уже викладених у клопотанні про поновлення строку на подання повної заяви.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Гаврищук В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лобач М.В. в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов, одночасно просила суд врахувати , що позивачем пропущено строк на оскарження постанови.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 03.04.2024 поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Панасюком О.І. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 03.04.2024 о 00 год. 28 хв., на дорозі М-09, 35 км, ОСОБА_2 керував транспортним засобом RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 в ПДР Керування ТЗ з несправними зовнішніми світловими приладами, не горить ліва фара в темну пору доби.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_2 категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістомч. ч.1, 3 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому ч. 2 ст. 286 КАС України передбачає, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Така правова позиція щодо поважності причин пропуску строку неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 320/3307/21, від 19.10.2021 у справі № 380/2968/20, від 21.12.2020 у справі № 580/1020/19.

Як вбачається з матеріалів справи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024, ОСОБА_2 отримав на місці зупинки транспортного засобу 03.04.2024.

Відтак строк на оскарження постанови серія ЕНА № 1809664 від 03.04.2024, почав обраховуватись з 03.04.2024 та спливав 15.04.2024 (з урахуванням того, що 13.04.2024 та 14.04.2024 були вихідними днями).

Згідно з описом вкладення до поштового відправлення адресованого Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області, 10.04.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови серія ЕНА № 1809664 від 03.04.2024.

Як слідує із відкритих джерел, а саме сайту «Судова влада», позовна заява ОСОБА_2 надійшла до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 12.04.2024 та була зареєстрована судом під єдиним унікальним номером судової справи 607/8343/24.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.04.2024 у справі № 607/8343/24, позовну заяву ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, повернуто позивачу на підставі вимог п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Як вбачається із змісту даної ухвали, підставою для повернення позовної заяви ОСОБА_2 слугувало те, що позовна заява підписана адвокатом Гаврищуком В.В., який підписуючи позов вказав, що діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі ордера, однак до позовної заяви не долучено документа, передбаченого вимогами ч. 4 ст. 59 КАС України, який підтверджує повноваження адвоката Гаврищука В.В. на представництво інтересів позивача ОСОБА_2 в суді, в тому числі право на подання позову від імені та в інтересах позивача.

Відповідно до трекеру поштового відправлення № 990, ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.04.2024 у справі № 607/8343/24 була доставлена до точки видачі за адресою місця проживання позивача ОСОБА_2 в с. Великий Глибочок 20.04.2024.

22.04.2024позивач ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Гаврищук В.В. повторнозвернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024.

Верховний суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі № 460/2864/18 (провадження №К/9901/15645/19) звернув увагу, що самий лише факт повернення позовної заяви через недоліки в її оформленні не є поважною причиною пропуску цього строку. Однак, вирішуючи питання про поважність наведених позивачем причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої позовної заяви, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.

Так, суд звертає увагу, що специфіка повернення позовної заяви з підстав, що визначені п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, полягає, зокрема в тому, що у разі відсутності доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву, остання без руху не залишається і в позивача в силу вимог закону відсутній час на усунення недоліків такої позовної заяви.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, первинна позовна заява про скасування постанови серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024 була подана представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Гаврищуком В.В. 10.04.2024, тобто в межах строку, встановленого ч.5 ст. 122 КАС України, який спливав 15.04.2024.

При цьому, отримавши ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.04.2024 у справі № 607/8343/24 про повернення первинно поданої позовної заяви, представник позивача адвокат Гаврищук В.В. усунув недоліки, про які йшлося у вказаній ухвалі, та 22.04.2024, без невиправданих затримок та зайвих зволікань, скористався своїм правом на повторне подання до суду належним чином оформленої позовної заяви.

Вказане на думку суду свідчить про вжиття позивачем та його представником послідовних дій, направлених на звернення до суду та невідкладних заходів щодо повторного подання належним чином оформленої позовної заяви після її повернення, тобто про добросовісну поведінку останніх.

Згідно з усталеною позицією Європейського суду з прав людини у справах, які стосуються порушень статті 6 Конвенції, правило встановлення обмеження доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи («Іліан проти Туреччини» (llhan v. Turkey), заява №22277/93).

З огляду на це суд повинен звертати увагу на усі доводи учасників справи, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку учасників протягом цього строку, на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою до звернення до суду тощо. Суд повинен всі ці обставини оцінювати в їх сукупності. Суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

До такого висновку прийшов Верховний суд у постанові від 28.04.2020 у справі № 460/2864/18 (провадження №К/9901/15645/19).

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що зі свого боку позивач не продемонстрував умисного зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист та не допускав зловживання цим правом, суд вважає причини пропуску строку на оскарження постанови поважними, а тому такий строк підлягає поновленню, в відтак клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024, слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством..

Як встановлено, п. 2.9 (в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частина 1 ст. 121-3 КУпАП, передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно з статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи, виносячи вказану постанову працівник поліції в порушення вимог ст.252, 280, 283 КУпАП не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які ним були зібрані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та якими спростовуються заперечення останнього щодо не вчинення цього правопорушення, зокрема, не було зафіксовано покази свідків та відсутні інші джерела доказування, які б давали можливість суду перевірити підстави притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

У п. 7 оскаржуваної постанови серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024 вказано, що до постанови додається відео з н.к. 473323, проте відеозапис на якому було б зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_2 порушення п. 31.4.3 В ПДР України, а саме керування транспортним засобом RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби до матеріалів справи не додано.

Водночас, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що відеозапис з місця вчинення оскаржуваного ОСОБА_2 правопорушення не зберігся, оскільки строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушень, зокрема керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідачем суду не подано.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на те, що позивач заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, суд вважає, що провина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не доведена, в той час, як відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак представником відповідача не надано суду доказів, які б спростували пояснення позивача та доводили правомірність винесеної постанови.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1809664 від 03.04.2024 є підставним та підлягає до часткового задоволення, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Разом з тим не підлягає до задоволення заявлена позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною, оскільки такий спосіб захисту не передбачений ч. 3 ст. 286 КАС України. Відтак позовні вимоги в цій частині не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 8 від 10.04.2024.

Водночас, виходячи із заявлених позовних вимог, позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відтак сума сплаченого судового збору у розмірі 302 грн 80 коп. підлягає стягненню з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 , а судові витрати у виді судового збору у сумі 302 грн 80 коп. слід покласти на позивача.

Крім того, судовий збір в сумі 605,60 грн, сплачений понад суму, яка підлягала сплаті в якості судового збору за звернення до суду із вказаним позов підлягає поверненню позивачу.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити позивачу ОСОБА_2 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024, як такий, що пропущений з поважних причин.

Позов ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Гаврищук Віктор Валерійович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Панасюк Олександра Ігоровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1809664 від 03.04.2024 якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 302 (триста дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Судові витрати у виді судового збору у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок покласти на позивача ОСОБА_2 .

Повернути ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України 605 гривен 60 копійок сплаченого судового збору, понад суму, яка підлягала сплаті в якості судового збору за звернення до суду із вказаним позов згідно квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 8 від 10.04.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено та підписано 19.06.2024.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Відповідач: поліцейський 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Панасюк Олександр Ігорович, адреса: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Головуючий суддяН. Р. Кунець