Справа № 520/6023/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 р. Справа № 520/6023/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 06.05.24 у справі № 520/6023/24

за позовом ОСОБА_1

до Харківського окружного адміністративного суду

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до Харківського окружного адміністративного суду (далі також відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Харківського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 01 січня 2021 року по 21 березня 2023 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн;

- зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд провести нарахування та виплату судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 недораховану та невиплачену суддівську винагороду за період з 01 січня 2021 року по 21 березня 2023 року на підставі частин другої та третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року - 2270 грн, на 1 січня 2022 року - 2481 грн, на 1 січня 2023 року - 2684 грн, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2024 року вказані в заяві про поновлення процесуального строку підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом визнано неповажними. Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач указує на те, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки з початку березня 2023 року ОСОБА_1 проходить службу в лавах Збройних Сил України, перебуваючи в зоні активних бойових дій, що фізично та практично унеможливило завчасне подання нею позову до суду. З огляду на предмет позову звертає увагу, що запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, водночас право на звернення до суду з позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком. На підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях для захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України додатково надає копію посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 . Звертає увагу на формальний підхід суду першої інстанції у вирішенні питання щодо ненадання позивачем до суду примірника або належним чином засвідченої копії позовної заяви та належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви, для відповідача, оскільки позовна заява була подана через канцелярію суду разом з копією позовної заяви та доданих документів для відповідача.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

З позовної заяви слідує, що предмет спору зводиться до вимог про перерахунок суддівської винагороди позивача як судді Харківського окружного адміністративного суду за період з 01 січня 2021 року по 21 березня 2023 року, а тому в силу пункту 17 частини першої статті 4 КАС України спір стосується проходження позивачем публічної служби.

Тож таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Разом з цим правовідносини щодо строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів регулюються ще й положеннями статті 233 КЗпП України.

Вирішуючи питання конкуренції норм КАС та КЗпП, Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22 зазначив, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так, частинами першою та другою статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2023 року) передбачалося, що "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".

Законом України від 01 липня 2022 року за № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу та другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22.

Водночас Законом України від 30 березня 2020 року за № 540-IX Кодекс законів України про працю доповнено главою XIX такого змісту: 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, розпочався з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

Тож установлений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду був продовжений пунктом 1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі № 380/14039/22.

З адміністративним позовом у цій справі позивач звернувся до суду 06 березня 2024 року.

В ухвалі від 17 квітня 2024 року Полтавський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з позовною заявою у цій справі з пропущенням тримісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом, з огляду на що запропонував позивачу надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом з доказами поважності причин його пропуску.

Крім того, суд першої інстанції запропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання примірника або належним чином засвідченої копії позовної заяви та належним чином засвідченими копіями документів, доданих до позовної заяви, для відповідача.

На виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин пропуску такого строку.

Суд першої інстанції не прийняв в якості поважних доводи позивача, наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, та ухвалою від 06 травня 2024 року повернув позовну заяву позивачу.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, а відтак суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не в повній мірі усунуто недоліки, що визначені в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 17 квітня 2024 року, та не надано до суду примірника або належним чином засвідченої копії позовної заяви та належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви, для відповідача.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Колегія суддів зазначає, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

За правилами частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Колегія суддів зазначає, що за правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, від 03 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не надав оцінку періоду, протягом якого позивач вважає свої права порушеними, та не розмежував вимоги позову до 19 липня 2022 року та після такої дати в контексті приписів частини першої та другої статті 233 КЗпП України до та після прийняття Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-IX.

Крім того, суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, не дослідив належним чином указані позивачем обставини пропуску строку звернення до суду, не встановив з достовірністю, що вказані позивачем обставини не є поважними, дійшов необґрунтованих висновків, що такі обставини є неповажними, зазначивши, що до позовної заяви та заяви про поновлення процесуального строку не додано документів, що підтверджують наявність обставин, що ускладнювали або унеможливлювали своєчасне звернення до суду з цим позовом (як-то документів на підтвердження факту перебування позивача в зонах проведення бойових дій та безпосереднє залучення до здійснення функцій із захисту держави під час дії воєнного стану в Україні у відповідний період).

З огляду на приписи ст. 77 КАС України суд може вчиняти дії, необхідні для відкриття провадження у справі.

Проте суд першої інстанції не з`ясував з достовірністю, чи брав позивач участь у бойових діях, відповідні докази не витребував, зокрема журнал бойових дій військової частини, у якій позивач проходить військову службу.

Разом з цим колегія суддів ураховує, що до апеляційної скарги позивачем додано копію посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 , виданого у грудні 2023 року.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що позивачем не в повній мірі усунуто недоліки, які визначені в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 17 квітня 2024 року, та не надано до суду примірника або належним чином засвідченої копії позовної заяви та належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви, для відповідача, то колегія суддів зазначає, що згідно з п. 7 додатків до позовної заяви позивачем при зверненні до суду з позовною заявою у справі подано копію позовної заяви з додатками для відповідача (а.с. 4).

Акт про відсутність додатків до позовної заяви Полтавським окружним адміністративним судом не складено.

За викладених обставин колегія суддів уважає передчасним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення адміністративного позову у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом та неподанням до суду примірника або належним чином засвідченої копії позовної заяви та належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви, для відповідача.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються в якості належних.

Згідно із статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Отже, з огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2024, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 у справі № 520/6023/24 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк