Справа № 309/6310/23
Суддя: Лук'янова О. В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/6310/23
Провадження № 2-а/309/74/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В.

за участю: секретаря судового засідання Пилип Д.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Хуст адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що:

-15 грудня 2023 року, близько 17-00 години, до нього звернулась громадянка України ОСОБА_2 з проханням надати правову допомогу її чоловікові ОСОБА_3 , оскільки їй стало відомо про те, що її чоловіка відвезли в ІНФОРМАЦІЯ_2 і після цього зв`язок з ним зник;

-після отриманої інформації з метою виконання своїх професійних обов`язків щодо надання правової допомоги громадянину України ОСОБА_3 ним було вирішено прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки отриманої інформації від ОСОБА_2 ;

-прибувши за місцезнаходженням відповідача, йому було відмовлено у зустрічі з клієнтом, мотивуючи тим, що це режимний об`єкт. Після чого він викликав слідчу оперативну групу Національної поліції України, з якою разом вони потрапили на територію Відповідача, однак під час спілкування з працівниками Відповідача, від нього було взято документи, а саме: паспорт; РНОКПП; посвідчення адвоката після чого повідомлено про те, що ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, тобто виїзд з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного територіального центру комплектування;

-згодом йому стало відомо, що на нього складено протокол від 15.12.2023 року за вих.№22782, а 16.12.2023 року було винесено постанову №22783;

-вважає дану постанову необґрунтованою, і такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень. Також, під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що у його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність;

-у постанові, за якою його притягнуто до відповідальності, відсутні будь які дані, які можуть свідчити про вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме: у протоколі, як і постанові зазначено виключно те, що він порушив правила військового обліку - у воєнний час здійснив виїзд з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного територіального центру комплектування. Будь яких інших відомостей ні постанова, ні протокол не містять. Також, звертає увагу на форму постанови та протоколу, а саме відсутність у них місця складання та часу, а також наявності повноважень в осіб, які склали відповідно постанову та протокол;

-також, з протоколу випливає, що він відмовився надати пояснення, однак така інформація не відповідає дійсності, оскільки ним було повідомлено про те, що пояснення будуть викладені у письмовій формі і подані до початку розгляду справи. Також, у протоколі зазначено, що він відмовився від підпису, що також не відповідає дійсності, оскільки йому навіть не було запропоновано ознайомитись з протоколом. Що стосується постанови, то у ній також зазначено, що він відмовився від підпису, однак така інформація також не відповідає дійсності, оскільки він не був присутній під час складання постанови, оскільки його не було повідомлено у належний спосіб про час, місце та дату розгляду справи, що не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП в т.ч. право на захист;

-також, ним було повідомлено працівників Відповідача про те, що він адвокат, а також те, що є аспірантом ДВНЗ УЖНУ, де одночасно і працюю викладачем, і відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягаю мобілізації, про що зроблений відповідний запис у тимчасовому посвідченні офіцера запасу;

-відповідно до ч.4 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» йдеться про необхідність отримання дозволу керівника відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виїзду з місця проживання в розумінні зміни місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що підтверджується нормою спеціального закону, яким є ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» ч.16 ст.8, який встановлює заборону для громадян, які перебувають на військовому обліку; змінювати місце проживання (місце перебування) без дозволу військового комісара;

-ним було повідомлено про те, що він не здійснював зміну місця проживання або реєстрації, а перебування в Ужгороді носило виключно робочий характер, який пов`язаний з виконанням ним адвокатської діяльності,

звернувся до суду з адміністративним позовом та просить: визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №22783 від 16 грудня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього, - закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву /а.с.23/, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, та просив провести розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України: у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивача та представника відповідача, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.55 Конституції України: кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.5 КАС України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно зі ст.289 КУпАП: скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку, цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Судом встановлено, що 15 грудня 2023 року майором ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП. Згідно протоколу встановлено, що 15 грудня 2023 року, близько 19-30 години, до ІНФОРМАЦІЯ_3 у супроводі Національної поліції України прибув ОСОБА_1 , де було встановлено, що останній порушив правила військового обліку, а саме, у воєнний час здійснив виїзд з місця проживання АДРЕСА_1 , без дозволу керівника відповідного районного /міського/ ІНФОРМАЦІЯ_4 до м.Ужгород Закарпатської області, чим порушив ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» /а.с.14/.

На підставі вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2023 року постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 №22783 від 16 грудня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700грн.00коп. /а.с.13/.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як передбачено ст.283 КУпАП: постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.72 КАС України: доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил військового обліку як призовник, під час дії особливого періоду.

Дана норма є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: визначає порядок взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього, зокрема, частини 1 та 2 регламентують правила взяття на облік, частини 3 і 5 - зняття з обліку при зміні місця проживання.

Частиною 4 вказаної норми встановлено, що у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

З огляду на те, що ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: встановлює заборону виїзду військовозобов`язаних з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у воєнний час, підлягає застосуванню спеціальний закон, яким є Закон України «Про правовий режим воєнного стану», стаття 8 якого передбачає заходи правового режиму воєнного стану.

Одним з таких заходів є передбачена п.16 ч.1 ст.8 заборона громадянам, які перебувають на військовому або спеціальному обліку у Міністерстві оборони України,: Службі безпеки України чи Службі зовнішньої розвідки України, змінювати місце проживання (місце перебування) без дозволу військового комісара або керівника відповідного органу Служби безпеки України чи Служби зовнішньої розвідки України.

Аналогічна норма міститься в ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавай соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Аналіз зазначених законодавчих норм однозначно свідчить про те, що ч.4 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлює заборону у воєнний час виїзду призовників, військовозобов`язаних та резервістів без дозволу керівника відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з місця проживання саме в розумінні зміни місця проживання.

Як вбачається зі змісту протоколу та постанови ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, у зв`язку з тим, що він порушив правила військового обліку, як призовник, під час дії особливого періоду.

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що він не здійснював зміну місця проживання або реєстрації, а його перебування в м.Ужгород Закарпатської області носило виключно робочий характер, пов`язаний з виконанням ним адвокатської діяльності.

Відповідно до ч.1,2,6 ст.77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи в Хустському районному суді, в судове засідання не з`явився, не надав суду ніяких доказів правомірності винесеної ним постанови від 16 грудня 2023 року та ніяких заперечень проти позову, а тому суд розцінює його неявку до суду як згоду з вимогами позивача.

На підставі вищевказаного суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.2, 5-15, 72, 77, 78, 229, 241-246, 255, 286, 293, 295 КАС України, ст.33, 251, 288, 293 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 / до ІНФОРМАЦІЯ_1 /місце знаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 / про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,- задовольнити повністю.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення за №22783 від 26 грудня 2023 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.210 ч.2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700грн.00коп., - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ст.210 ч.2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , - закрити.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2024 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково до Восьмого Апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: Лук`янова О.В.