Справа № 420/9519/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9519/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ (військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 27.03.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

1. Визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_5 ВЧ - НОМЕР_2 , з не розгляду та не надання відповіді за зверненням від 26.02.2024 старшого юрисконсульта лейтенанта у запасі ОСОБА_1 ;

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВЧ - НОМЕР_2 , розглянути та надати відповідь на звернення від 26.02.2024 старшого юрисконсульта лейтенанта у запасі ОСОБА_1 ;

3. Визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ ВЧ НОМЕР_4 , з не розгляду та не надання відповіді за зверненням від 26.02.2024 старшого юрисконсульта лейтенанта у запасі ОСОБА_1 ;

4. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 ДПСУ ВЧ НОМЕР_4 , розглянути та надати відповідь на звернення від 26.02.2024 старшого юрисконсульта лейтенанта у запасі ОСОБА_1 .

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що позивач з 24.02.2022 по 04.08.2023 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_13 на посаді старшого юрисконсульта групи юридичного забезпечення. З 05.08.2023 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_12 на посаді старшого юрисконсульта групи юридичного забезпечення, був виключений зі списків особового складу та всі видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_12 на підставі наказу начальника СхРУ № 527-ОС від 25.10.2023. Службу у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 проходив по 02.11.2023 згідно наказу №692-ОС, після чого вибув до подальшого проходження служби у в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_1 . З 02.11.2023 по 13.01.2024 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_10 на посаді старшого юрисконсульта групи юридичного забезпечення. З 13.01.2024 був звільнений в запас наказом № 859-ОС від 21.12.2023 начальника ІНФОРМАЦІЯ_11. На протязі несення служби в загонах зазначених вище неодноразово звертався в усній формі до безпосередніх командирів про надання документів для підтвердження та з`ясування розміру свого грошового утримання та інших виплат, але окрім обіцянок надати зазначені документи не отримав. Після звільнення в запас позивачем у зв`язку з неналежним фінансування протягом всього терміну служби в трьох прикордонних загонах виникли питання фінансового характеру - розміри грошового утримання та інших виплат, та надання підтверджуючих відповідних документів проходження ним служби, за якими позивач направив три звернення від 26.02.2024 для надання відповіді по суті в кожному окремому випадку до ІНФОРМАЦІЯ_12 та ІНФОРМАЦІЯ_15. Позивач не отримав відповіді на жодне своє звернення у встановлений законом термін - не мотивованої відмови у наданні відповідних документів ні зазначених документів.

Вважаючи таку бездіяльність відповідачів протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

01.04.2024 ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду та надано строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до приписів п.2 ч.5 ст.160 КАС України.

08.04.2024 до суду надійшла заява представника позивача - ОСОБА_2 (вхід.№ЕС/14307/24) про усунення недоліків та надана позовна заява в новій редакції.

15.04.2024 ухвалою судді продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 , шляхом надання до суду належним чином оформлену позовну заяву.

17.04.2024 до суду надійшла заява представника позивача - ОСОБА_1 - адвоката Бондара Валерія Миколайовича (вхід.№ЕС/15563/24) про усунення недоліків із наданням позовної заяви.

22.04.2024 суддя ухвалив прийняти до розгляду позовну заяву; відкрити провадження у адміністративній справі; розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

03.05.2024 до суду (вх.№ЕС/18099/24) від військової частини НОМЕР_4 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує та вказує, що звернення ОСОБА_1 від 27.02.2024 надійшло на електронну адресу 27.02.2024, було розглянуто та відповідь направлена на поштову адресу позивача, що зазначена у зверненні, проте, поштове відправлення повернулось адресанту з причин «адресат відсутній за вказаною адресою».

06.05.22024 до суду (вх.№ЕС/18507/24) від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву у кому відповідач зазначає, що з позовними вимогами він не згоден. Підкреслює, що звернення від 26.02.2024 різниться з тим, що направлено на адресу відповідача 27.02.2024 та датовано теж 27.02.2024. На отримане звернення листом від 09.03.2024 надана відповідь, який був направлений на електронну пошту ОСОБА_1 . У подальшому, відповідач ще раз продублював відправку позивачу листа від 09.03.2024. Отже, на отримане звернення відповідь надана у встановленому порядку та строки.

15.05.2024 до суду (вх.№ЕС/19801/24) від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_2 у якій заявник вказує, що лист від 09.03.2024 надійшов на його електронну адресу лише 06.05.2024, а відтак в установлений місячний термін він відповіді не отримав.

15.05.2024 до суду (вх.№Ес/19800/24) від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзивІНФОРМАЦІЯ_14 військової частини НОМЕР_4 , у якій заявник підкреслює, що направляючи на його адресу відповідь на звернення, відповідач навмисно указав на поштовому конверті номер телефону отримувача поштового відправлення не той, якій він вказав у зверненні, що призвело до того, що працівникам пошти не вдалось з ним зв`язатись.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_8 від 14.03.2022 №193 (а.с.21), ОСОБА_1 знаходився на дійсній військовій службі у військовій частині НОМЕР_9 Державної прикордонної служби України з 24.02.2022.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.08.2023 №508-ОС «Про особовий склад» (а.с.108), старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу загону та на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.10.2023 №692-ОС «Про особовий склад» (а.с.109-110), старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 виключено з особового складу загону та всіх видів забезпечення та останній вибуває для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ від 04.11.2023 №681-ОС «Про особовий склад» (а.с.92 зворот), наказано старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 зарахувати у списки особового складу та на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ від 11.01.2024 №32-ОС «Про особовий склад» (а.с.92), наказано старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 виключити із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, якого звільнено у запас наказом від 21.12.2023 №859-ОС.

Матеріали справи містять звернення ОСОБА_1 на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.02.2024 (а.с.19-20) у якому адресант просив клопотання про виплату добових витрат за період службового відрядження за кордон до Сполученого Королівства Великої Британії. Також, просив надати належним чином завірені копії документів, згідно яких здійснювалося відрядження за кордон до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, а саме витяг з наказу №1270-ВВ, у якому зазначаються мета виїзду, завдання (за потреби), пункт призначення (держава або держави, місто або міста призначення, інші населені пункти, найменування підприємства, установи або організації куди відряджається працівник), строк (дата вибуття у відрядження та дата прибуття з відрядження), джерело фінансового забезпечення витрат на відрядження, а також за потреби інші ключові моменти (вид транспорту та маршрут поїздки у разі відрядження на службовому автомобілі, інформація про додаткові обмеження щодо сум та цілей використання коштів, наданих на відрядження, у разі їх встановлення керівником), після затвердження технічного завдання (за потреби) і кошторису витрат.

Відповідь просив надати на електронну скриньку: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також матеріали справи містять звернення на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.02.2024 (а.с.106-107).

Вказане звернення від 26.02.2024 ОСОБА_1 27.02.2024 направив на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.18).

Матеріали справи містять лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.03.2024 №09/Б-251/285 (а.с.104-105) «Про надання відповіді» на адресу ОСОБА_1 , а також скрін-шот екрану монітору (а.с.111) щодо направлення листа на адресу ОСОБА_1 з датою 06.05.2024 та отримання ОСОБА_1 06.05.2024 (а.с.140).

ОСОБА_1 скерував на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ (військової частини НОМЕР_4 ) звернення від 27.02.2024 (а.с.16-17), у якому просив адресата здійснити виплату підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за переведення у розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_16 наказом СхРУ №527-ОС від 25 жовтня 2023 року з ІНФОРМАЦІЯ_12 на підставі наказу про призначення на посаду і наказу про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою. Також, просив виплатити, посилаючись на пп.2 п.9 наказу №558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» від 03.01.2024 - військовослужбовцям військової служби за призовом осіб офіцерського складу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення в разі звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених законодавством України

Відповідь просив надати на електронну скриньку: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказане звернення від 27.02.2024 ОСОБА_1 27.02.2024 направив на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15).

Матеріали справи містять лист ІНФОРМАЦІЯ_11 ДПСУ від 23.03.2024 №09/Б-139/191 «Про результати розгляду звернення» (а.с.89-90) на адресу ОСОБА_1 та копію поштового конверта з відміткою працівника Укрпошти по повернення поштового відправлення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.91).

Вважаючи бездіяльність відповідачів протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з такого.

В першу чергу суд наголошує, що особливе місце в системі засобів захисту прав, свобод та законних інтересів громадян посідає реалізація їх права на звернення.

У статті 40 Конституції України зазначено, що громадяни України мають право звертатися до органів державної влади і місцевого самоврядування та встановлено обов`язок органів влади та посадових осіб розглядати звернення й надавати обґрунтовані відповіді.

Право на звернення є важливим конституційно-правовим засобом захисту та однією з організаційно-правових гарантій дотримання прав і свобод громадян. Це право включає дві складові. По-перше, звернення громадян є однією з форм участі населення в державному управлінні, у вирішенні державних і суспільних справ, можливістю активного впливу громадянина на діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування. По-друге, це спосіб відновлення порушеного права громадянина через подання до органів державної влади скарг, заяв і клопотань. У такому розумінні - це механізм виконання соціальних обов`язків публічної влади.

Від правильного функціонування адміністративно-правових механізмів реалізації прав громадян, від чіткого й ефективного реагування влади на їхні звернення залежить здатність держави забезпечувати належний захист законних інтересів громадян.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян». Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із положеннями ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішене по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що кожен громадянин України має гарантоване право звернутись до уповноваженого органу із проханням сприяти реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів, а орган, до якого він звернувся, зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити доводи скарги, невідкладно вжити заходів щодо відновлення порушених прав, виявити та усунути причини та умови, які сприяли порушенням, надати мотивовану відповідь у строки встановленні статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» та повідомити особу про наслідки розгляду.

З метою організації роботи зі зверненнями громадян, їх прийому в системі Міністерства оборони України, прийнято Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, яку затверджено наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 4 розділу 2 Інструкції, не розглядаються повторні звернення одним і тим самим органом від одного й того самого громадянина з одного й того самого питання, якщо перше вирішене по суті, а також ті скарги, які подані з порушенням термінів, передбачених статтею 17 Закону України «Про звернення громадян», та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу військового управління, командир військової частини, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Пунктом 5 розділу 2 Інструкції передбачено, що відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на правову норму Закону України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 розділу 3 Інструкції, термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Повертаючись до обставин даної справи, матеріали справи містять звернення ОСОБА_1 на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.02.2024 (а.с.106-107) та докази його направлення.

При цьому, відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_17 (військова частина НОМЕР_2 ) власне у відзиві на позовну заяву підтверджує отримання ним звернення 27.02.2024.

Матеріали справи містять лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.03.2024 №09/Б-251/285 (а.с.104-105) «Про надання відповіді» на адресу ОСОБА_1 , а також скрін-шот екрану монітору (а.с.111) щодо направлення листа на адресу ОСОБА_1 з датою 06.05.2024 та отримання ОСОБА_1 06.05.2024 (а.с.140).

Проте, доказів того, що ОСОБА_1 повідомлено про наслідки розгляду звернення від 27.02.2024 у строки, що визначені ст.20 Закону України «Про звернення громадян», відповідачем не доведено, а судом не встановлено.

Суд вважає, що у даному випадку права позивача порушені протиправними діями відповідача щодо надання відповіді на звернення від 27.02.2024 поза межами строків, передбачених Законом України «Про звернення громадян» для розгляду звернень.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відповідь на звернення, суд відмічає, що таку відповідь на звернення позивач отримав 06.05.2024, про що зазначив у відповіді на відзив, відтак відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати позивачу відповідь на звернення.

Щодо звернення позивача на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ (військової частини НОМЕР_4 ) від 27.02.2024 (а.с.16-17), суд підкреслює, що ОСОБА_1 відповідь просив надати на електронну скриньку: ІНФОРМАЦІЯ_3

Аналізуючи норми Закону України «Про звернення громадян», зокрема положення статті 15, можна зробити висновок, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

З огляду на зміст вказаного зобов`язання, орган вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі №826/11164/16, який суд враховує в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

При цьому, матеріали справи не містять доказів доведення відповіді на звернення ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку.

Отже, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ (військової частини НОМЕР_4 ) щодо надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 27.02.2024.

В ході розгляду справи судом встановлено, що звернення позивача розглянуто, проте враховуючи заперечення позивача щодо отримання відповіді та з огляду на відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження надіслання відповіді на адресу позивача в обраний ним спосіб, суд приходить до висновку, що належним способом захисту позивача буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ (військової частини НОМЕР_4 ) надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 27.02.2024.

При цьому, суд не надає оцінки об`єктивності та повноти розгляду відповідачами звернень ОСОБА_1 , оскільки зазначені дії відповідача не є предметом розгляду у даній справі та позивач їх не оспорює.

За таких обставин, на підставі викладеного, Одеський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 КАС України, перевіривши наявні у справі докази щодо правомірності прийняття спірного рішення приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Суд вважає, що у даній справі ним було надано вичерпну відповідь на всі питання, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному аспектах.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Разом із цим, обов`язок суду обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення ЄСПЛ від 9 грудня 2009 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ (військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 27.02.2024 поза межами строків, передбачених Законом України «Про звернення громадян» для розгляду звернень.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 ДПСУ (військова частина НОМЕР_4 ) щодо надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 27.02.2024 в обраний ним спосіб.

Зобов`язати 11-го прикордонний загін ДПСУ (військова частина НОМЕР_4 ) надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 27.02.2024 в обраний ним спосіб.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 );

Відповідачі:

- ІНФОРМАЦІЯ_17 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_12 );

- ІНФОРМАЦІЯ_18 (військова частина НОМЕР_4 ) ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_13 ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА