Справа № 320/9678/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9678/24 Суддя (судді) першої інстанції: Скрипка І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дубекспо» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року про повернення позовної заяви Приватного підприємства «Дубекспо» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної казначейської служби України про стягнення суми пені, інфляційних витрат та суму за користування чужими грошовими коштами,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2023 року в Київський окружний адміністративний суд, через підсистему «Електронний суд», звернулося Приватне підприємство «Дубекспо» з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби (далі - ДПС) у м. Києві, Державної казначейської служби України про:

- стягнення з Державного бюджету України на його користь суму пені за період із 01 березня 2023 року по 21 червня 2023 року щодо протермінування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 120896,01 грн.;

- стягнення з Державного бюджету України на його користь суму інфляційних втрат за період із 01 березня 2023 року по 21 червня 2023 року у розмірі 35611,30 грн.;

- стягнення з Державного бюджету України на його користь суму у розмірі 12089,60 грн за користування чужими грошовими коштами 01 березня 2023 року по 21 червня 2023 року;

- стягнення з Державного бюджету України на його користь, за рахунок усіх наявних коштів, судовий збір у розмірі 2147,20 грн.;

- зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві та Державної казначейської служби України подати звіт про виконання судового рішення у термін 20 календарних днів із моменту набрання рішенням законної сили;

- стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві на його користь, за рахунок усіх наявних коштів, витрат на правову допомогу у розмірі 16080,00 грн.;

- стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві та Державної казначейської служби України на його користь, за рахунок усіх наявних коштів, будь-яких супутніх витрат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року позовну заяву Приватного підприємства "Дубекспо" залишено без руху з наданням позивачеві десятиденного строку для усунення недоліків. В ухвалі суду першої інстанції зазначені недоліки позовної заяви та запропоновані способи їх усунення шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам, установленим статтями 160, 161 та 172 Кодексу адміністративного судочинства України (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких до суду), зокрема, із приведенням прохальної частини позову у відповідність до вимог статті 5 Кодексу з урахуванням фактичних обставин та поданих доказів, а також належним обґрунтуванням позовних вимог із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали; визначенням позовних вимог до кожного з відповідачів, які мають бути обґрунтовані та підтверджені відповідними доказами; письмових пояснень з посиланням на конкретні норми процесуального та матеріального права, що дають можливість розглядати заявлені позивачем вимоги в адміністративному судочинстві; письмових пояснень, що вказана категорія справ, предмет спору в якій ініційований перед адміністративним судом, не повинна розглядатись за правилами господарського судочинства, а також пояснень із приводу справи в порядку господарського судочинства за №910/3306/22; доказів доплати судового збору у розмірі 381,75 грн.

18 березня 2024 року, через підсистему "Електронний суд", до суду першої інстанції надійшла заява Приватного підприємства "Дубекспо" про уточнення позовних вимог на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року, до якої долучено: "1. Довіреність1.pdf. 2. Квитанція про надсилання стороні Приватне підприємства "Дубекспо" 36203336.pdf.".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року повернуто позовну заяву Приватного підприємства «Дубекспо» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної казначейської служби України про стягнення суми пені, інфляційних витрат та суму за користування чужими грошовими коштами.

Повертаючи позовну заяву Приватного підприємства «Дубекспо», суд першої інстанції виходив з того, що Приватне підприємство «Дубекспо» не усунуло у повному обсязі недоліки, про які зазначено в ухвалі від 06 березня 2024 року та не надало: уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам, установленим статтями 160, 161 та 172 Кодексу адміністративного судочинства України (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких до суду), зокрема, із приведенням прохальної частини позову у відповідність до вимог статті 5 Кодексу з урахуванням фактичних обставин та поданих доказів, а також належним обґрунтуванням позовних вимог із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині ухвали про залишення позову без руху; визначенням позовних вимог до кожного з відповідачів, які мають бути обґрунтовані та підтверджені відповідними доказами, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню. Оскільки позовна заява з додатками у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд", суд першої інстанції обмежився лише процесуальним рішенням про її повернення.

Не погодившись з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року, посилаючись на порушення норм процесуального права представником Приватного підприємства «Дубекспо» (далі - апелянт) подано апеляційну скаргу про скасування зазначеної ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у своїй відмові у доступі до правосуддя суддя першої інстанції не уточнив, яка саме вимога не виконана, оскільки позовні вимоги сформовані на власний розсуд позивача до кожного із відповідачів і судовий збір сплачено у відповідності до вимог законодавства.

Відповідачами відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до слідуючого.

За правилами частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Положення частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України покладають на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) та перевіряє позовну заяву на відповідність вимогам до позовної заяви, встановлених статей 160, 161 цього Кодексу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина перша статті 169 КАС України).

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року про залишення позовної заяви Приватного підприємства «Дубекспо» без руху, через підсистему "Електронний суд", до суду першої інстанції 18 березня 2024 року надійшла заява про уточнення позовних вимог (зареєстрована 19 березня 2024 року) від представника Приватного підприємства «Дубекспо», до якої долучено: "1. Довіреність1.pdf. 2. Квитанція про надсилання стороні Приватне підприємства "Дубекспо" 36203336.pdf.". В уточненій позовній заяві надано пояснення на зазначені в ухвалі суду першої інстанції від 06 березня 2024 року вимоги, в тому числі щодо: судового збору; застосування пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України; розгляду справи №910/3306/22 та інші.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року повернуто без розгляду позовну заяву Приватного підприємства «Дубекспо» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної казначейської служби України про стягнення суми пені, інфляційних витрат та суму за користування чужими грошовими коштами.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, а в подальшому і повертаючи з підстав невідповідності позовної заяви вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України зазначив, що Приватне підприємство «Дубекспо» жодним чином не усунуло недоліки позовної заяви.

Однак, такий висновок є безпідставним і необґрунтованим, з наступних підстав.

Положення статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не конкретизують вимоги щодо змісту позовної заяви, який викладається позивачем у довільній формі. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході розгляду справи по суті.

Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає конкретної форми викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або іншій спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

З матеріалів позовної заяви, яку було уточнено 18 березня 2024 року, вбачається, що суд першої інстанції вищезазначені норми процесуального права не врахував, фактично вдався до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі чи повернення позовної заяви.

Адміністративне судочинство здійснюється на засадах (принципах) змагальності сторін, диспозитивної та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина перша статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття (прийняття до свого) провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції, в разі наявності підстав, визначених адміністративним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засідання, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені статтею 173 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, тощо.

Із позовної заяви вбачається, що предметом спору є питання стягнення пені та інфляційних витрат, у зв`язку з несвоєчасним відшкодування податковим органом Приватному підприємству «Дубекспо» податку на додану вартість за період з вересня 2015 року. При цьому, позивач стверджує, що він чітко визначив відповідачів та обґрунтував свої позовні вимоги, провівши детальні розрахунки.

В ухвалі судом першої інстанції зазначено, що у позові позивач посилається на норми пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. При цьому, суд першої інстанції залишає поза увагою іншу норму цього пункту, відповідно до якого нарахування пені згідно з абзацом першим цього пункту не здійснюється у разі, якщо така заборгованість зумовлена, зокрема виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку наявності чи відсутності у позивача права на звернення з відповідним позовом до суду та достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів та надавати їм оцінку, в тому числі про правомірність застосування позивачем норм Податкового кодексу України. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставами повернення позовної заяви позивачу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо призначення справи до судового розгляду на підставі наданих Приватним підприємством «Дубекспо» матеріалів позовної заяви і доданих до неї доказів на обґрунтування заявлених ним позовних вимог.

Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, відповідно до пункту 1 частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи. Законом не передбачена оцінка на стадії призначення справи до судового розгляду наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності.

Наведена правова позицій узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 вересня 2023 року у справі №120/7317/21-а.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час вирішення питання про повернення позовної заяви фактично надав оцінку заявленим вимогам Приватного підприємства «Дубекспо» на обґрунтування позовних вимог, що є неприпустимим, оскільки тільки під час розгляду справи по суті суд надає оцінку чи має право Товариство на відповідні відшкодування (пені, інфляційних витрат).

Проаналізувавши матеріали справи та норми права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та дають підстави визнати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, та передчасно повернув заяву Приватного підприємства «Дубекспо» з підстав не усунення недоліків позовної заяви, що не відповідає дійсним обставинам у даній справі.

Щодо посилань суду першої інстанції на сплату судового збору в меншому розмірі позивачем, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції зазначив в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 06 березня 2024 року, що позовні вимоги Приватного підприємства «Дубекспо» носять майновий характер, ціна позову складає 168596,91 грн. Тож 1,5% ціни позову становить 2528,95 грн., а фактично сплачено 2147,20 грн.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Тобто, при сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції, через підсистему «Електронний суд», Приватне підприємство «Дубекспо» повинно було надати платіжне доручення на сплату судового збору у розмірі 2147,20 (2684*0,8).

Колегією суддів Шостого апеляційного адміністративного суду досліджено матеріали справи та встановлено, що до позовної заяви Приватним підприємством «Дубекспо» долучено платіжну інструкцію №9 від 11 липня 2023 року про сплату судового збору у розмірі 2147,20 грн (а.с.23), отже позивачем дотримано вимоги законодавства щодо сплати судового збору, а судом першої інстанції не враховано вимоги Закону №3674-VI про застосування коефіцієнту 0,8 при поданні позовної заяви, через підсистему «Електронний суд».

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції здійснено поверхневий підхід при вирішенні питання призначення справи до судового розгляду та зроблено передчасний висновок про те, що позивач не надав суду належні і допустимі докази щодо наявності у Приватного підприємства «Дубекспо» права на звернення до суду з даним позовом та сплату судового збору у неповному обсязі.

Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, апеляційна скарга позивача Приватного підприємства «Дубекспо» підлягає задоволенню, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Керуючись статтями 240, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дубекспо» - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року про повернення позовної заяви Приватного підприємства «Дубекспо» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної казначейської служби України про стягнення суми пені, інфляційних витрат та суму за користування чужими грошовими коштами - скасувати, а справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак