Справа № 160/9410/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2024 рокуСправа №160/9410/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
11.04.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до пункту а частини 1 статті 12 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.03.2024 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до пункту а частини 1 статті 12 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XI Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи з вислуги років - 25 років 07 місяців 27 днів, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до пункту а частини 1 статті 12 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
01.05.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. Позивач отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ). Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років позивача станом на момент звернення до відповідача становила: у пільговому обчислені вислуга років 27 рік 07 місяці 04 днів, календарна вислуга років 19 роки 08 місяців 04 днів. Оскільки за приписами ст.17 Закону № 2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а саме Порядком № 393 визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262 і цей Порядок встановлює пільгове обчислення вислуги років так, як вважає позивач, тільки для визначення розміру пенсії, тому відсутні підстави для врахування позивачу спірні періоди в пільговому обчисленні до календарної вислуги років. Таким чином, оскільки вислуга років позивача станом на час звільнення становила менше встановлених законодавством - 25 років, у відповідача були відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до вимог пункту "а" статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону 2262 -ХІІ право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначені у пунктах "б"-"д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; календарна вислуга років позивача відповідно до наказу від 02.06.2017 № 88/ОС встановлена 19 років 08 місяця 12 днів, та 25 років 07 місяць та 27 днів у пільговому обчисленні. Оскільки нормою Закону визначено як обов`язкову умову для призначення пенсії особам, звільненим з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше. Отже, позивач має право на призначення пенсії відповідно п. "б" статті 12 Закону № 2262 - ХІІ. Відповідно до вказаного пункту право на отримання пенсії, призначеної відповідно до п. а статті 12 закону 2262-ХІІ відсутнє. Відтак відповідачем правомірно призначено пенсію на підставі п. б ст. 12 Закону 2262-ХІІ.
13.05.2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2024 року зазначена вище справа розподілена та 12.04.2024 року передана судді Пруднику С.В.
15.04.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати до суду у строк до 07.05.2024 року: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно ОСОБА_1 .
02.05.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року про відкриття провадження задоволено. Виправлено описку в абзаці четвертому резолютивної частини тексту ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року про відкриття провадження. Абзац четвертий резолютивної частини тексту ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року про відкриття провадження викладено у наступній редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подати до суду у строк до 07 травня 2024 року: - засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно ОСОБА_1 .
В період з 27.05.2024 року по 09.06.2024 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній основній відпустці.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 02.06.2017 року наказом № 88/ОС-17 від 02.06.2017 року був звільнений зі служби у запас Збройних Сил України з посади начальника відділу охорони державної установи «Бердянська виправна колонія (№ 77)» на підставі п. 7 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Зі змісту розрахунку від 27.12.2019 року складеного державною установою «Бердянська виправна колонія (№ 77)» наданого для перерахунку пенсії вбачається, що військова служба: у календарному обчисленні складає 19 років 08 місяців 12 днів; у пільговому обчисленні 25 років: 07 місяців 27 днів. Цивільний стаж складає 07 років 10 місяців 22 дні; загальний трудовий стаж: у календарному обчисленні 27 років 07 місяців 04 днів; у пільговому обчисленні 33 років 06 місяців 19 днів.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 03.06.2017 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 58% грошового забезпечення з урахуванням 33 років страхового стажу.
09.02.2024 року позивач звернувся із заявою до відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ, виходячи з вислуги років - 25 років 07 місяці 27 днів у пільговому обчисленні.
Листом від 15.03.2024 року за № 4779-2961/0-02/8-0800/24 відповідач у перерахунку пенсії відмовив позивачу, посилаючись на відсутність вислуги 23 календарних років на день його звільнення.
Позивач, вважаючи порушеними її права на пенсійне забезпечення, звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні - в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Положеннями частин 1, 3, 4 статті 23 Закону України Міро Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року № 2713-ІV передбачено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за : сорок днів.
Спірним питанням є наявність у позивача права на перерахунок пенсії за нормами пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ, який застосовується в редакції, чинній на час його звільнення зі служби.
Згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:
з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.
Згідно пункту «б» частини 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років для призначення пенсії зараховується служба в Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі - Порядок № 393).
Згідно підпункту «г» пункту 3 Порядку № 393 (в редакції, до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 року, станом на дату звільнення позивача зі служби) до вислуги років для призначення пенсії зараховується час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.
За наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 року зробив наступні правові висновки:
«1. В цілях Закону № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.
3. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступає від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від від 22.11.2018р. у справі № 161/4876/17, від 15.08.2019р. у справі № 281/459/17, від 27.03.2020р. у справі № 569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку № 393 Закону № 2262-ХІІ.».
Вказані висновки були також підтримані у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі № 480/4643/20 та висловлена наступна правова позиція:
«28. Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
29. Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
30. Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
31. В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
32. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
33. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.
34. З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
35. З аналізу вищезазначених норм права випливає, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби.».
Таким чином, для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 року, яка діяла на момент звільнення позивача зі служби.
Згідно статті 17-2 Закону № 2262-ХІІ обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
На момент звільнення позивача було обраховано та у пункті 10 послужного списку прописано вислугу років у пільговому обчисленні - 25 років 07 місяців 27 днів, що є достатнім для перерахунку пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХП.
Щодо здійснення саме перерахунку пенсії.
За приписами статті 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
Згідно статті 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено такі види пенсійного забезпечення: пенсія за вислугу років, пенсія по інвалідності, пенсія в разі втрати годувальника.
Положеннями пунктів «б», «в» статті 50 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а», «б» статті 12 цього Закону призначаються з наступного дня після звільнення зі служби.
Пенсія за вислугу років призначена мені з 03.06.2017 року, проте за іншою нормою Закону № 2262-ХІІ (пункт «б» частини 1 статті 12).
Закон № 2262-ХІІ не передбачає можливості переведення з пенсії, призначеної за одним пунктом статті 12 Закону № 2262-ХІІ, на пенсію за іншим пунктом цієї статті. Отже, за умови наявності у позивача права на пенсію відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ, може бути здійснений лише перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років за цим пунктом статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Щодо дати, з якої належить здійснити перерахунок пенсії.
Положеннями абзацу 4 пункту 11 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затверджений постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 року№ 10-1) передбачено, що днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
14.02.2024 року відповідач отримав заяву про перерахунок пенсії.
Згідно із частиною 2 статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Враховуючи викладене, перерахунок пенсії позивача має бути проведений з 01.03.2024 року.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Аналіз наведених правових норм передбачає висновок, що органи Пенсійного фонду України зобов`язані діяти законним способом для утвердження і забезпечення прав і свобод людини.
Однак відповідачем перерахунок пенсії здійснено не було.
Викладені обставини дають підстави для висновку, що дії суб`єкта владних повноважень не відповідають критеріям правомірності, визначеним у частині 2 статті 2 КАС України.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до пункту а частини 1 статті 12 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.03.2024 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до пункту а частини 1 статті 12 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XI Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи з вислуги років - 25 років 07 місяців 27 днів, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник