Справа № 374/321/23
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 374/321/23 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Потабенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 січня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилов Д.О., звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 014880 від 16.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова винесена всупереч норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено на рибоприймальному пункті ТОВ «ІНВЕСТ І К» в той час, коли позивач вже прийшов на берег, доказів того, що позивач здійснював промисловий вилов риби з вимкненим технічним засобом дистанційного контролю головним державним інспектором не було надано. Позивач зазначає, що йому не було роз`яснено права, про що ним було зроблено відповідну відмітку в протоколі про адміністративне правопорушення, також інспектором було проігноровано клопотання позивача про відкладення розгляду справи та надання можливості надати заперечення та скористатися правовою допомогою. Крім того розгляд справи носив формальний характер, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не було досліджено жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення, чим порушено вимоги законодавства. Правопорушника не було повідомлено про розгляд справи за три доби до розгляду справи, що позбавило права скористатися правовою допомогою та завчасно підготуватися до розгляду справи, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП, та постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2023 року головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області Дмитренко С.П. складено протокол про адміністративне правопорушення № 014880.

Згідно вказаного протоколу - на Канівському водосховищі ланковий рибалка ТОВ «ІНВЕСТ і К» - ОСОБА_1 здійснював промисловий вилов водних біоресурсів на човні ЯКИ 3 844 із вимкненим технічним засобом дистанційного контролю, при цьому виловив рибу - карась 118 шт., лящ 66 шт., щука 1 шт., плітка 1 шт., сом 1 шт. Своїми діями порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», п. 5 розділу III Правил промислового рибальства у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах, чим порушив ч. 3 ст. 85 КУпАП.

Також, у протоколі зазначено, що справа буде розглянута на місці вчинення адміністративного правопорушення 16.08.2023 року з повідомленням про місце і строк розгляду справи.

В подальшому 16.08.2023, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибний патруль» Дмитренко С.П. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 014880 від 16.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Позивач не погоджуючись із вищевказаною постановою, вважаючи її протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою органу рибоохорони, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону України, є у тому числі риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку, які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Статтею 4 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що дикі тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, інші об`єкти тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону і які перебувають у державній власності, а також об`єкти тваринного світу, що у встановленому законодавством порядку набуті у комунальну або приватну власність і визнані об`єктами загальнодержавного значення, належать до природних ресурсів загальнодержавного значення.

Основні засади діяльності та державного регулювання в галузі рибного господарства, збереження та раціонального використання водних біоресурсів, порядок взаємовідносин між органами державної влади, місцевого самоврядування і суб`єктами господарювання, які здійснюють рибогосподарську діяльність у внутрішніх водних об`єктах України визначені Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» від 08.07.2011 № 3677-VI (далі - Закон № 3677-VI).

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державне управління та регулювання у галузі рибного господарства здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895 затверджено Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство).

Пунктом 1 Положення про Держрибагентство передбачено, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем.

Згідно ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають, зокрема, такі повноваження: давати обов`язкові до виконання письмові вказівки (приписи) про усунення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів; вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони і використання водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, фото- і відеозйомку як допоміжні засоби для запобігання і виявлення порушень законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; безперешкодного доступу до території (у тому числі об`єктів природно-заповідного фонду) і приміщень підприємств, установ та організацій, які здійснюють добування, утримання, зберігання або переробку водних біоресурсів, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; вилучати знаряддя добування (вилову) водних біоресурсів, транспортні засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, а також незаконно добуті водні біоресурси у разі неможливості встановлення власника зазначеного майна; здійснювати перевірку знарядь добування, контролювати їх кількість, перевіряти відповідність вимогам законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Аналогічні повноваження надані органам рибоохорони, як природоохоронним органам статтею 60 Закону України «Про тваринний світ» та пунктом 6 Порядку проведення рибоохоронних рейдів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.10.2018 № 512.

Пунктом 4 Розділу ІІІ Порядку проведення рибоохоронних рейдів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.10.2018 № 512 передбачено, що під час проведення рибоохоронних рейдів посадові особи рейдової групи забезпечують дотримання законодавства у галузі рибного господарства, здійснення заходів із запобігання, виявлення та припинення правопорушень, передбачених статтею 50, частинами третьою - п`ятою статті 85, статтями 85-1, 86-1, 88-1, 90, 91-2, статтею 164 в частині порушення порядку провадження господарської діяльності, пов`язаної з добуванням і використанням риби та інших водних біоресурсів, статтею 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 34 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та статтею 35 Закону України «Про тваринний світ», визначено, що користувачі водних біоресурсів зобов`язані безперешкодно допускати в місця відтворення, добування, зберігання, утримання, на рибоприймальні пункти та місця реалізації водних біоресурсів, на рибальські судна та інші плавучі засоби, зайняті в технологічному процесі, представників центральних органів виконавчої влади, які здійснюють державний контроль за провадженням рибогосподарської діяльності, надавати на їх вимогу документи щодо обліку та використання водних біоресурсів, своєчасно виконувати їхні вимоги та письмові розпорядження, які базуються на засадах цього Закону та інших нормативно-правових актів у галузі рибного господарства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 3 ст. 85 КУпАП передбачено, що порушення правил рибальства - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил промислового рибальства у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах затверджених Наказом Міністерства Аграрної політики та продовольства України за №785 від 10.04.2023 року передбачено, що прилов водних біоресурсів непромислового розміру (крім видів водних біоресурсів занесених до Червоної книги України) допускається за промислову операцію всіх видів риб:

ставними сітками з кроком вічка від 30 мм до 50 мм та 70 мм і більше - не більше 20 відсотків від загальної кількості улову;

ставними сітками з кроком вічка від 52 мм до 68 мм - не більше 10 відсотків від загальної кількості улову;

пастками та відціджувальними знаряддями лову водних біоресурсів - не більше 8 відсотків від загальної кількості улову;

знаряддями лову для промислу тюльки і верховодки - не більше 2 відсотків від загальної маси улову.

Прилов раку непромислового розміру та ікряних самиць раку не дозволяється.

Спеціальне використання водних біоресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» згідно з режимами цих територій та об`єктів, визначеними у положеннях про них та в проєктах організації територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Спеціальне використання водних біоресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Користувачі водних біоресурсів повинні бути ознайомлені з режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду та особливими умовами використання водних біоресурсів.

Судна мають бути обладнані технічними засобами дистанційного контролю відповідно до вимог законодавства. Під час спеціального використання водних біоресурсів технічні засоби дистанційного контролю мають бути ввімкнутими та здатними передавати інформацію про ідентифікацію та місцезнаходження судна до системи моніторингу риболовних суден. У випадку виходу з ладу технічного засобу дистанційного контролю, відповідальний за добування (вилов) водних біоресурсів негайно повідомляє про це територіальний орган Держрибагентства, в районі діяльності якого здійснюється спеціальне використання водних біоресурсів, припиняє будь-які промислові операції та направляється до свого місця базування суден флоту рибної промисловості.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП у зв`язку з встановленням факту того, що на Канівському водосховищі ланковий рибалка ТОВ «ІНВЕСТ і К» - ОСОБА_1 здійснював промисловий вилов водних біоресурсів на човні ЯКИ 3 844 із вимкненим технічним засобом дистанційного контролю.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 240 КУпАП органи рибоохорони розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил рибальства та охорони рибних запасів, передбачені статтею 50, частиною третьою статті 85, статтями 86-1,91-2 і 188-5 цього Кодексу. Від імені органів рибоохорони розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: Головний державний інспектор рибоохорони України, головні державні інспектори рибоохорони в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, провідні державні інспектори рибоохорони, старші державні інспектори рибоохорони.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, зокрема передбачених частиною третьою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 277 КУпАП визначений строк розгляду справ про адміністративне правопорушення, що вони розглядаються в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення. Єдиним доказом є протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто, протокол складається в 2-х однакових примірниках.

Однак, в матеріалах справи містяться копії двох різних протоколів про адміністративне правопорушення з різним змістом на другій сторінці, тобто, два примірники протоколу містять різний зміст.

16 квітня 2024 року під час апеляційного розгляду справи у відкритому судовому засіданні протокольною ухвалою було витребувано в Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області оригінал протоколу №014880 про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 року (Екземпляр 1), покладено обов`язок на відповідача забезпечити явку до Шостого апеляційного адміністративного суду Дмитренка Сергія Петровича - особи, яка складала вищевказаний протокол, а також визнано явку представника відповідача - Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області обов`язковою, та було оголошено перерву до 21 травня 2024 року о 10:40 год.

21 травня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду у судове засідання з`явився лише представник позивача - Гаврилов Д.О., представник відповідача повторно не з`явився у судове засідання, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду даної справи, також, відповідач не забезпечив до суду явку Дмитренка Сергія Петровича - особи, яка складала вищевказаний протокол - №014880 про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2024 року повторно витребувано в Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області оригінал протоколу №014880 про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 року (Екземпляр 1). Визнано обов`язковою явку у судове засідання представника відповідача - Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області та зобов`язано Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області забезпечити явку особи, яка складала вищевказаний протокол №014880 про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 року, а саме - Дмитренка Сергія Петровича до Шостого апеляційного адміністративного суду у судове засідання 18.06.2024 року на 10:40 год.

18 червня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду у судове засідання представник відповідача повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду даної справи, також, відповідач не забезпечив до суду явку Дмитренка Сергія Петровича - особи, яка складала вищевказаний протокол - №014880 про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В свою чергу слід зазначити, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача надав пояснення, що ОСОБА_1 здійснював промисловий лов з включеним пристроєм, а коли побачив, що він не працює - припинив всі промислові операції та направився до берега для повідомлення органів рибоохорони (оскільки з собою засобів зв`язку не мав). Проте, на березі стосовно нього склали протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу III Правил промислового рибальства у випадку виходу з ладу технічного засобу дистанційного контролю, відповідальний за добування (вилов) водних біоресурсів негайно повідомляє про це територіальний орган Держрибагентства, в районі діяльності якого здійснюється спеціальне використання водних біоресурсів, припиняє будь-які промислові операції та направляється до свого місця базування суден флоту рибної промисловості.

Всі дії, передбачені пунктом п. 5 розділу III Правил промислового рибальства, ОСОБА_1 були виконані, повідомити органи рибоохорони про те що вийшов з ладу ТЗДК він планував на березі, оскільки не мав із собою засобів зв`язку, однак не встиг, оскільки стосовно нього склали протокол про адміністративне правопорушення.

Про виконання п. 5 розділу III Правил промислового рибальства ОСОБА_1 зазначив в Журналі обліку виловлених водних біоресурсів № З.

Відповідно до пункту 2 Інструкції з ведення журналу вилучених водних біоресурсів, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.01.2016 № 17, результати вилучених водних біоресурсів заносяться до журналу обліку вилучених водних біоресурсів (далі - Промисловий журнал) за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, який є основним документом з обліку вилучених водних біоресурсів.

В пункті 18 Інструкції зазначено, що одночасно з оформленням титульної сторінки Промислового журналу відповідальною особою користувача водних біоресурсів заповнюється додаток до журналу обліку вилучених водних біоресурів за формою згідно з додатком 2 до цієї Інструкції.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не здійснював вилов водних біоресурсів із вимкненим ТЗДК, оскільки пристрій розрядився під час здійснення промислової операції.

Отже, з огляду на викладене, в діях позивача відсутній склад адміністративного порушення.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що спірною постановою позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП, тому постанова по справі про адміністративне правопорушення №014880 від 16.08.2023 року є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 січня 2024 року - скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №014880 від 16.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області (04053, м. Київ, вул. Тургенівська, 82А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір сплачений за подання позовної заяви 536,80 грн. та апеляційної скарги у розмірі 908,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 18» червня 2024 року.