Справа № 200/1260/24  
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року справа №200/1260/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Зінькової Інни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 6 березня 2024 року у справі № 200/1260/24 (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом Зінькової Інни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості з пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Зінькова Інна Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.10.2023 року у розмірі 436 759,86 гривень;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з щомісячної доплати, встановленої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» за період з 01.03.2023 по 31.10.2023 у загальній сумі 16000,00 гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.03.2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Представник позивача не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт вважає, що не є однаковий спір у даній справі № 200/1264/23 та справах № 200/289/22 та № 200/2224/23, оскільки навіть орган виконання судових рішень є різним.

Апелянт зазначив, що невиплата заборгованості по пенсії за відсутності передбачених законом підстав є порушенням його права на мирне володіння майном, яке є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу конвенції.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчив матеріали справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року у справі № 200/289/22, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 02.12.2021 року №33/25-3768, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», виходячи із розміру відповідних сум грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі № 200/2224/23, залишеному без змін постановою апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, зокрема:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 грудня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 02.12.2021 за №33/28-3768, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області без обмеження максимальним розміром та з урахуванням раніше сплачених сум;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 гривень, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 01.03.2023 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом ГУПФУ від 05.10.2023 року повідомлено, що на виконання рішення суду у справі № 200/2224/23:

- здійснено перерахунок пенсії позивачу з 1 грудня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 02.12.2021 за №33/28-3768; сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.10.2023 року складає 152773,38 грн.;

- здійснено нарахування щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713; сума доплати за період з 01.03.2023 року по 31.10.2023 року складає 16000 грн. (а.с. 9).

На виконання рішення суду у справі № 200/289/22 відповідач нарахував позивачу та не виплатив заборгованість з пенсії за період з 01.12.2019 року по 28.02.2023 року в сумі 283986,48 грн. (а.с. 14).

Отже, на виконання рішень суду у справах №№ 200/289/22, 200/2224/23 відповідач нарахував та не виплатив заборгованість з пенсії.

Апеляційний суд зазначає, що зміст позову та додані до нього докази не вказують на зміну фактичних обставин спірних відносин між сторонами.

За наявності чинних судових рішень, на виконання яких позивачу нараховано заборгованість з пенсії, його примусове виконання повинно відбуватися в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Повторне звернення для цього до суду не вимагається.

Предметом спору у цій справі є незгода позивача з повнотою виконання рішень, суду, отже, останній звернувся до суду з новим позовом, фактичною підставою якого є незгода з бездіяльністю пенсійного органу щодо виконання рішень суду у справах №№ 200/289/22, 200/2224/23 в частині невиплати нарахованої заборгованості з пенсії.

Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а на підставі аналізу положень Закону № 1404-VIII дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Суд зазначає, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі, тому позивач, має встановлене процесуальним законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, яким він скористався, подавши відповідну заяву у справах №№ 200/289/22, 200/2224/23.

З урахуванням того, що питання виплати позивачу недоплаченої пенсії за спірний період охоплюється рішеннями суду у справах №№ 200/289/22, 200/2224/23 та належить до предмета його виконання, заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду в іншій справі, що набрало законної сили, та у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії.

Відтак, суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, обґрунтовано виходив з того, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Згідно п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України апеляційним судом враховано правову позицію Верховного Суду в постановах від 28 лютого 2023 року у справі № 260/1898/22, від 26 лютого 2024 року у справі № 120/13369/23.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 170, 241, 242, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Зінькової Інни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 6 березня 2024 року у справі № 200/1260/24 за позовом Зінькової Інни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості з пенсії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 19 червня 2024 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв