Справа № 420/15336/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
19 червня 2024 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Андрухів В.В.,
розглянувши матеріали:
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма УКРАЇНА звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Миколаївській області № 3668659/03764353 від 18.01.2022 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 13.12.2021 року датою її подання.
Ухвалою від 27.05.2024 року позов залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом: звернення до суду із окремою заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з вказівкою поважних причин його пропуску.
Для усунення вказаних недоліків позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання копії ухвали.
14.06.2024 року до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, яка обґрунтована наступним.
Селище Врадіївка знаходиться на маршруті курсування іранських дронів типу «Shahed», які впродовж вказаного проміжку часу (і до сьогодні) регулярно здійснюють переміщення до м. Старокостянтинів Хмельницької області. Зазначене також створює додаткову небезпеку для підприємства та його працівників.
Знаходження в офісі під час повітряної тривоги мало загрозу для життя і здоров`я працівників підприємства, з огляду на що нормальна діяльність підприємства була неможлива та у позивача не було достатньо часу для звернення до суду з цим позовом.
У зв`язку з вищезазначеним, в умовах триваючих загроз, викликаних агресією російської федерації проти України, з 04.03.2022 року на підприємстві було встановлено скорочений робочий час.
Так, наказом директора СТОВ АГРОФІРМА «УКРАЇНА» №04/03-К від 04.03.2022 року «Про встановлення скороченого робочого часу на підприємстві» з 07.03.2022 року було встановлено неповний робочий день з таким графіком роботи: з понеділка по п`ятницю з 10:00 до 16:00 год.
Таким чином, тривалість робочого дня складає 6 годин. Вищезазначений наказ діє з 07.03.2022 і до сьогоднішнього дня.
Позивач звертає увагу суду, що з метою збереження життя та здоров`я працівників та з врахуванням вимог органів державної влади щодо дотримання правил безпеки, з 28.02.2022 року під час оголошення повітряних тривог робота підприємства фактично зупиняється у зв`язку з перебуванням працівників в укриттях.
Так, з метою дотримання правил безпеки під час оголошення повітряної тривоги, 28.02.2022 року директор СТОВ АГРОФІРМА «УКРАЇНА» підписав наказ №28/02-К від 28.02.2022 року «Про алгоритм дій під час повітряної тривоги», відповідно до якого: призупиняється робота підприємства під час оголошення повітряної тривоги; зобов`язано працівників евакуюватись до безпечного місця (до найближчого укриття) під час оголошення повітряної тривоги; зобов`язано керівників структурних підрозділів (відповідальних осіб) забезпечити негайне оповіщення працівників про оголошення повітряної тривоги.
Відтак, на період оголошення повітряної тривоги будь-яка діяльність підприємства фактично зупиняється.
Таким чином, фактично, більшу частину робочого часу діяльність підприємства фактично була зупинена, адже працівники в обов`язковому порядку перебувають в укриттях під час оголошення повітряної тривоги.
Це також значним чином вплинуло на можливість збору первинних документів для підготовки позовної заяви, враховуючи, що первинні документи було повернуто лише 13.03.2024 року.
Оскільки Миколаївська область неодноразово потерпала від обстрілів, підприємством було вирішено вивезти документацію, пов`язану із здійсненням господарських операцій, у більш безпечне місце, що, зокрема, унеможливило своєчасне звернення до суду з цим позовом.
Так, згідно з наказом №03/03-22 від 03.03.2022 року «Про переміщення документації у безпечне місце були вирішено перемістити первинну документацію підприємства, пов`язану із здійсненням господарських операцій у безпечне місце, а саме на таку адресу: Київська область, Васильківський район, с-ще Гребінки, вул. Індустріальна, 3. Таким чином, був відсутній доступ до первинної документації.
Отже, первинна документація підприємства фактично була відсутня протягом 03.03.2022 року по 13.03.2024 року.
Таким чином, можливість зібрати документи для подачі позову у позивача з`явилась лише після 13.03.2024 року.
Евакуація документів також зумовила неможливість залучити сторонніх осіб (бухгалтерів, адвокатів тощо) для підготовки позовної заяви та звернення до суду.
Позивач вказав, що на початку травня з незалежних від позивача причин вийшов з ладу сервер, на якому зберігалася вся інформація та данні бухгалтерського обліку СТОВ АГРОФІРМА «УКРАЇНА», внаслідок чого була пошкоджена структура даних на сервері, втрачена облікова інформація.
Загальновідомим фактом є та обставина, що внаслідок авіаційних ударів та обстрілів об`єктів критичної інфраструктури країна потерпає через відключення електроенергії.
На території Миколаївської області у березні 2022 року квітні 2024 року були перебої з електропостачанням, викликані як пошкодженням систем електропостачання, проведенням аварійно-відновлювальних робіт, так і плановими відключеннями.
Також позивач звертає увагу суду, що директор підприємства ОСОБА_1 тимчасово переселився до м. Києва в тому числі і з метою отримання медичної допомоги.
Так, перебуваючи в м. Київ директор підприємства також деякий час знаходився на стаціонарному лікуванні.
Директор СТОВ АГРОФІРМА «УКРАЇНА» одноосібно здійснює бухгалтерський та податковий облік на підприємстві та є єдиною особою, яка має доступ до Електронного кабінету платника податків.
Таким чином, відсутність доступу до підприємства загалом та до документації підприємства зокрема, також, в свою чергу, спричинило неможливість зібрати необхідні документи та звернутись за правовою допомогою. Разом з цим, директор позивача ОСОБА_1 перебував на тривалому лікуванні і після повернення з м. Києва у м. Миколаїв.
У свою чергу, враховуючи тривалі проблеми зі здоров`ям та в перервах між періодичним стаціонарним лікуванням, директор позивача ОСОБА_1 відбував у службові відрядження.
Так, з метою презентації продукції підприємства директор відбував у відрядження до м. Одеса, яке тривало в період з 03.05.2023 року по 02.06.2023 року, про що свідчить наказ про службове відрядження №01/05-К від 01.05.2023 року.
Також, з метою налагодження ділових контактів та проведення перемовин щодо можливої співпраці директор відбував у відрядження до м. Полтава, яке тривало в період з 12.06.2023 року по 10.07.2023 року.
Директор підприємства, враховуючи наявну ситуацію, здійснював все можливе, щоб забезпечити виконання своїх посадових обов`язків. Однак, звернення до суду з цим позовом (або делегування цієї роботи) своєчасно було унеможливлено об`єктивними обставинами та евакуацією документів.
Разом з цим, за 2023 рік було заблоковано велику кількість податкових накладних. Директором СТОВ АГРОФІРМА «УКРАЇНА» було витрачено велику кількість часу для підготовки пояснень та пакету документів щодо розблокування податкових накладних, що також впливало на можливість позивача звернутись до суду своєчасно.
Оскільки директор не має юридичної освіти, відповідних спеціальних знань та можливості самостійно захистити свої порушені права, після повернення первинних документів 09.04.2024 року директор уклав з адвокатом Босонченко Оленою Миколаївною договір про надання правової допомоги №09/04-2024 від 09.04.2024 року.
Підготовка адміністративного позову та подання його до суду адвокатом також зайняло певний проміжок часу, що також, в свою чергу, вплинуло на строк звернення до суду.
Розглянувши заяву позивача від 14.06.2024 року, суд зазначає таке.
Згідно із частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами частини третьої статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною четвертою цієї статті встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.
Згідно із пунктом 56.18 статті 56 вказаного Кодексу, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Дослідження змісту аналізованих приписів статей ПК України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.
Спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема, рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання її зареєструвати, після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами ПК України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання.
б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.
Отже, строк звернення до суду з позовом про зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, у разі, коли платником податків не використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною другою статті 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.07.2022 року у справі №420/5508/20.
Позивач, оскаржує рішення комісії Головного управління ДПС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій № 3668659/03764353 від 18.01.2022 р.
22.01.2022 року позивачем було подано скаргу на рішення № 3668659/03764353 від 18.01.2022 р.
За результатами розгляду скарги 28.01.2022 року Комісією центрального рівня було прийнято рішення №4716/03764353/2 про залишення скарги без задоволення, а рішення від № 3668659/03764353 від 18.01.2022 р. - без змін.
Отже, оскільки позивач використав досудовий порядок вирішення спору, застосовується тримісячний строк для звернення до суду. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу.
Оскільки рішення за результатами розгляду скарги було прийнято 28.01.2022 року, а до суду позивач звернувся лише 17.05.2024 року через систему Електронний суд, більш ніж через 2 роки, позов подано до суду з пропуском встановленого тримісячного строку звернення.
Суд зазначає, що норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
Як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду позивач додатково посилається на введення в Україні воєнного стану.
Необхідно перевірити, яким чином введення на території Україні, в тому числі на території Миколаївської області, могло об`єктивно перешкодити позивачу своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів у спірних правовідносинах. При цьому, саме позивач зобов`язаний довести існування таких об`єктивних перешкод.
Втім, як вбачається зі змісту заяви, позивач лише обмежився загальним посиланням на введення в країні воєнного стану, як на поважну причину пропуску строку звернення до суду, однак при цьому не надає жодних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску такого строку з мотивів введення воєнного стану.
Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 року у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.
Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу заявника, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
Суд зазначає, що введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами, що практично, а не теоретично заважали вчасно виконати процесуальну дію.
Натомість позивач таких конкретних причин не наводить, як і не надає доказів, які б вказували на поважні причини пропуску строку звернення до суду з позовом. Також позивачем не доведено, що між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану є безпосередній, прямий причинний зв`язок.
Що стосується перебування директора у місті Києві та перебування його на тривалому лікуванні суд зазначає так.
У с.Врадіївка з 24.02.2022 бойові дії не відбувались, його територія ніколи не відносилась до території можливих бойових дій і вона не піддавалася ракетним обстрілам.
Тому суд не бере до уваги як вочевидь необґрунтоване твердження позивача, що зміна місця проживання на м. Київ є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Як зазначає сам позивач, відповідно до наказу від 03.03.2022 № 03/03-22 було вирішено перемістити первинні документи підприємства у безпечне місце (Київська обл, Васильківський район, с.Гребінки, вул.Індустріальна, 3), де документація перебувала до 13.03.2024 року, коли директором було видано наказ від 13.03.2024 року № 13/03-14 про повернення до офісу документації підприємства.
Отже, в зазначений період часу (з 03.03.2022 по 13.03.2024) первинна документація позивача перебувала у безпечному місці, була доступна директору підприємства, який перебував у м.Києві, а тому вивезення документації з офісу підприємства не перешкоджало зверненню до суду в цей період, а навпаки, сприяло позивачу в такій можливості.
Також суд звертає увагу, що позивач є юридичною особою, а отже він не був позбавлений можливості уповноважити в порядку, встановленому законодавством, іншу особу (адвоката) на звернення до суду з даним позовом, у тому числі через електронний суд, чим нарешті позивач і скористався у травні 2024 року.
Посилання позивача на перебування директора підприємства на лікуванні (з 16.10.2023 по 17.11.2023, з 21.12.2023 по 16.02.2024) не є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки в період з 03 березня 2022 по 15 жовтня 2023 та з 17 лютого 2024 у позивача була можливість звернення до суду.
Несправність сервера підприємства з 02.05.2023 по 31.10.2023 також охоплює лише незначну частину дворічного періоду пропуску строку звернення до суду та не свідчить про неможливість подання до суду позову за наявності в розпорядженні директора підприємства евакуйованої ним первинної документації.
Тому підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з даним позовом суд не вбачає.
Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суд зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.
За висновком ЄСПЛ, викладеним в його рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі МШ Голуб проти України, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).
Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2019 року по справі №9901/82/19.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду та наявність правових підстав для повернення заявнику позовної заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно ч.5 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.123, ч.4 ст.169, ст.ст.248, 256, 293 КАС України, суд,
Визнати неповажними причини пропуску Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю агрофірми «УКРАЇНА» строку звернення до суду з даним позовом, викладені в заяві від 14.06.2024 року.
Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Суддя В.В. Андрухів