Справа № 440/5810/24
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/5810/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві , в якому просила:

- визнати дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не полягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області призначити, а Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтований тим, що позивач має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, на підставі пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим звернулася до пенсійного органу із заявою про виплату такої допомоги. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги, оскільки до спеціального стажу не враховано період роботи на посаді викладача по класу домри. Таку відмову позивач вважає протиправною, вказуючи, що чинним законодавством встановлено, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи та відповідно на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 70-72/ зазначив, що при розгляді поданої заяви та документів було встановлено , що позивач працювала в Київській дитячій музичній школі №3 ім. В.С. Косенка на посаді викладача домри з 10.11.1983 по 30.10.1987 та з 01.08.1988 на момент досягнення пенсійного віку. Вказує, що так як посада викладача по класу домри не передбачена Переліком закладів і установ освіти, то відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу період роботи з 10.11.1983 по 30.10.1987 та з 01.08.1988 на момент досягнення пенсійного віку.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відзив на позовну заяву не подано.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 30/.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Залізничним РУ ГУ МВС України в місті Києві 30.03.1999 /а.с. 4-6/.

06.02.2024 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", про що свідчать наявні у справі копії матеріалів пенсійної справи /а.с. 64/.

Відповідно до записів в трудовій книжці НОМЕР_2 від 12.12.1983 /а.с. 45-47/ позивач з 10.11.1983 по 30.10.1987 та з 01.08.1988 і по теперішній час працює на посаді викладача по класу домри в Київській дитячій музичній школі №3 ім. В.С. Косенка.

Зазначений період роботи підтверджується також довідкою Київської дитячої музичної школи №3 ім. В.С. Косенкавід 28.02.2024 № 7 /а.с. 42/ .

ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою від 12.03.2024 /а.с. 37/ за призначенням/перерахунком пенсії щодо нарахування десяти пенсій, як працівнику освіти.

Вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №23 від 19.03.2024 /а.с. 73/ відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на виплату допомоги.

Зазначено, що аналіз наданих документів свідчить, що періоди роботи з 10.11.1983 по 30.10.1987 та з 01.08.1988 на момент досягнення пенсійного віку врахувати до спеціального стажу не має підстав, в зв`язку з тим, що посада викладач по класу домри (Київська дитяча музична школа №3 ім. В.С. Косенка) не передбачена переліком закладів і установ освіти.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №23 від 19.03.2024, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /далі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 /далі Порядок №1191/.

Відповідно до пунктів 2 та 4 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 3, ст. 10), що передбачені:

переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (ЗП України, 1994 р., № 4, ст. 70; Офіційний вісник України, 2002 р., № 39, ст. 1820; 2004 р., № 46, ст. 3052);

переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" (ЗП України, 1992 р., № 11, ст. 271).

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з пунктами 5-7 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

До Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, віднесено загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи та посади у них, зокрема, викладачі, а також позашкільні навчальні заклади директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи .

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 200/854/19-а.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 06.02.2024.

Відповідно до записів в трудовій книжці НОМЕР_2 від 12.12.1983 /а.с. 45-47/ позивач з 10.11.1983 по 30.10.1987 та з 01.08.1988 і по теперішній час працює на посаді викладача по класу домри в Київській дитячій музичній школі №3 ім. В.С. Косенка, тобто на час досягнення пенсійного віку і призначення пенсії вперше 06.02.2024 мала страховий стаж на відповідних посадах більше 30 років.

Київська дитяча музична школа № 3 ім. В.С. Косенка є комунальним закладом, про що зазначено у довідці вказаної школи від 28.02.2024 № 7, яка наявна у матеріалах пенсійної справи позивача /а.с. 42/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №23 від 19.03.2024 /а.с. 73/ відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій виплати з підстав відсутності у неї права на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У рішенні зазначено, що аналіз наданих документів свідчить, що періоди роботи з 10.11.1983 по 30.10.1987 та з 01.08.1988 на момент досягнення пенсійного віку врахувати до спеціального стажу не має підстав, в зв`язку з тим, що посада викладач по класу домри (Київська дитяча музична школа №3 ім. В.С. Косенка) не передбачена переліком закладів і установ освіти.

Оцінюючи мотиви, з яких прийнято спірне рішення, суд виходить з такого.

За приписами статті 10 Закону України "Про освіту" 5 вересня 2017 року № 2145-VIII невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Відповідно до положень частин 1, 7 статті 22 вказаного Закону юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність. Заклади освіти всіх форм власності мають рівні права і обов`язки у провадженні освітньої діяльності відповідно до законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про позашкільну освіту" 22 червня 2000 року № 1841-II позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Частиною 3 статті 12 Закону 1841-II передбачено, що заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

За визначенням статті 1 вказаного Закону мистецька школа - заклад спеціалізованої мистецької освіти: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо, який надає початкову мистецьку освіту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433 затверджено Перелік типів позашкільних навчальних закладів, пункт 6 якого включає мистецькі школи: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо.

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону № 1841-III право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

При цьому така посада як викладач всіх спеціальностей віднесена до педагогічних посад згідно з Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. N 963.

За приписами п. 3 розд. VIII «Прикінцеві положення» Закону № 1841-III до приведення законів України, інших нормативно-правових актів у відповідність до цього Закону вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17 дійшла висновку, що ураховуючи наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

Виходячи з наведеного, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи ОСОБА_1 на посаді викладача по класу домри в Київській дитячій музичній школі №3 ім. В.С. Косенка повинен зараховуватися до її пільгового стажу у розумінні п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону №1058-IV вперше 06.02.2024 і станом на день досягнення пенсійного віку вона працювала в установі комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", маючи станом на день звернення за призначенням пенсії страховий стаж більше 30 років на такій посаді, суд дійшов висновку, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV позивач набула право на отримання при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №23 від 19.03.2024, яким відмовлено у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій виплати, є необґрунтованим та підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Водночас, беручи до уваги, що інших дій, крім прийняття рішення №23 від 19.03.2024, відповідачем стосовно позивача не вчинено, підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача відсутні.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне з урахуванням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити виплату грошової допомоги задоволенню не підлягають як передчасні, оскільки у суду немає підстав вважати, що після здійснення ГУ ПФУ в Полтавській області відповідного нарахування та повернення електронної пенсійної справи засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання позивача, відповідна виплата не буде проведена.

За викладених обставин позовні вимоги належить задовольнити частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, згідно з частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на те, що спір виник внаслідок протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд вважає за необхідне покласти на нього судові витрати повністю та cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927), Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №23 від 19.03.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Довгопол