Справа № 200/3504/24
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року Справа№200/3504/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

31 травня 2024 року публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» (далі ПАТ «Донбасенерго») через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 22 травня 2024 року про відкриття виконавчого провадження №75105856 щодо стягнення з публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» на користь держави в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого збору у розмірі 16 958 423,53 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що, на його думку, у зв`язку із поверненням виконавчого документу за заявою стягувача на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та не вчиненням відповідачем виконавчих дії - заходів примусового виконання судового рішення, які би привели до його повного виконання фактичного стягнення повної суми заборгованості, що зазначена у виконавчому документі, правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови відсутні. З огляду на наведене постанова про відкриття виконавчого провадження є незаконною.

Позивач також подав пояснення (містяться у заяві про подання витребуваних доказів, що подана до суду 14 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), в яких зазначав, що сума виконавчого збору, яка підлягає стягненню з ПАТ «Донбасенерго» у виконавчому провадженні ВП № 75105856, на його думку, має становити 16 935 332,34 грн., тобто дещо менше, ніж зазначено в оскарженій постанові про відкриття виконавчого провадження.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що розмір виконавчого збору законодавчо поставлений у залежність від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від суми, яка є фактично стягнутою в межах виконавчого провадження (постанови Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 640/23271/21, від 27 липня 2023 року у справі № 500/3394/22).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19 квітня 2023 року відкрито виконавче провадження ВП № 71611660 з примусового виконання наказу № 910/22876/17, що виданий Господарським судом міста Києва 09 січня 2023 року, про стягнення з ПАТ «Донбасенерго» на користь ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» 132 484 887,16 грн. заборгованості, 6 876 738,45 грн. - 3% річних, 32 283 304,63 грн. - інфляційних втрат та 240 000 грн. витрат по сплаті судового збору.

Того ж дня одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження на підставі ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у цьому ж виконавчому провадженні винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 17 188 493,02 грн. (10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню), тобто у розмірі, що встановлений ч. 2 ст. 27 зазначеного Закону.

22 травня 2024 року (після вчинення відповідних виконавчих дій) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу (у зв`язку з тим, що стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), в якій зазначено, що по даному виконавчому провадженню часткового погашена заборгованість, на користь стягувача перераховані кошти у розмірі 2 300 694,93 грн., на користь держави перераховано виконавчий збір у розмірі 230 069,49 грн., та стягнуто витрати виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн. Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом - 169 584 235,31 грн.

22 травня 2024 року, враховуючи положення ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження ВП № 75105856 (на підставі постанови ВП № 71611660, що прийнята 19.04.2023 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) про стягнення з ПАТ «Донбасенерго» на користь держави виконавчого збору у розмірі 16 958 423,53 грн. (10 відсотків залишку заборгованості за виконавчим документом).

22 травня 2024 року накладено арешти на рахунки боржника.

Відповідно до платіжного доручення від 03 червня 2024 року № 1975 виконавчий збір у розмірі 16 958 423,53 грн. перерахований на користь держави.

06 червня 2024 року винесено постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження.

Вважав, що державний виконавець діяв відповідно до вимог законодавства.

Також вважав, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом щодо оскарження постанови від 19 квітня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 71611660 про стягнення виконавчого збору.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 71611660 з примусового виконання наказу № 910/22876/17, що виданий Господарським судом міста Києва 09 січня 2023 року, про стягнення з ПАТ «Донбасенерго» на користь ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» 132 484 887,16 грн. заборгованості, 6 876 738,45 грн. - 3% річних, 32 283 304,63 грн. - інфляційних втрат та 240 000 грн. витрат по сплаті судового збору, що разом становить 171 884 930,24 грн.

Так, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19 квітня 2023 року на підставі вказаного виконавчого документа відкрито виконавче провадження ВП № 71611660. Пунктом 3 резолютивної частини постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 17 188 493,02 грн.

В межах вказаного виконавчого провадження винесені, зокрема постанови:

від 19 квітня 2023 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

від 19 квітня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (401,85 грн.);

від 19 квітня 2023 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 17 188 493,02 грн. (10 відсотків суми, що підлягає стягненню згідно з ч.ч. 2 та 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»; постанова винесена на підставі на підставі положень ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження»);

від 19 квітня 2023 року про арешт коштів боржника;

від 27 квітня 2023 року про розшук майна боржника;

від 27 квітня 2023 року про арешт майна боржника;

від 08 червня 2023 року про зупинення вчинення виконавчих дій;

від 06 липня 2023 року про поновлення вчинення виконавчих дій;

від 06 липня 2023 року про арешт коштів боржника;

від 02 серпня 2023 року про арешт коштів боржника;

від 29 серпня 2023 року про зупинення вчинення виконавчих дій;

від 22 травня 2024 року про поновлення вчинення виконавчих дій;

від 22 травня 2024 року про виведення виконавчого провадження ВП № 71611660 із зведеного виконавчого провадження №72612925, яке веде ВПВР ДДВС МЮУ.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22 травня 2024 року у виконавчому провадженні ВП № 71611660 на підставі заяви стягувача від 25 березня 2024 року про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу.

У цій постанові зазначено, що по даному виконавчому провадженню частково погашена заборгованість, а саме на користь стягувача перераховані кошти у розмірі 2 300 694,93 грн., на користь держави перераховано виконавчий збір у розмірі 230 069,49 грн. та стягнуто витрати виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн. Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом - 169 584 235,31 грн.

Цією ж постановою вирішено постанову про стягнення виконавчого збору виділити в окреме провадження (п. 2 резолютивної частини постанови).

22 травня 2024 року винесено постанову про припинення розшуку майна боржника.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 22 травня 2024 року на підставі постанови № 71611660, що винесена 19 квітня 2023 року зазначеним органом державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження ВП № 75105856 про стягнення з ПАТ «Донбасенерго» на користь держави в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого збору у розмірі 16 958 423,53 грн. ((10 відсотків залишку заборгованості за виконавчим документом).

Вважаючи вказану постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судом також встановлено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 06 червня 2024 року виконавче провадження ВП № 75105856 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено.

Цією постановою встановлено, зокрема, що рішення згідно з виконавчим документом фактично виконано; відповідно до платіжного доручення від 03 червня 2024 року № 1975 виконавчий збір у розмірі 16 958 423,53 грн. перераховано на користь держави.

Факт оплати позивачем зазначеної суми виконавчого збору підтверджується платіжною інструкцією від 03 червня 2024 року № 1975.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 26 цього виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема судового наказу, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч. 2 ст. 27).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 5 ст. 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Частинами 6 9 ст. 27 вказаного Закону також визначено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з ч. 3 ст. 40 цього Закону, яка визначає наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналогічні положення містяться в п. 8 розд. III Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, яка детально регулює питання стягнення виконавчого збору.

Отже, державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) - в постанові про стягнення виконавчого збору, яка має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин і згідно зі ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є окремим виконавчим документом. При цьому останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на зміну редакції ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в часі.

Так, ч. 2 ст. 27 вказаного Закону в редакції, яка була чинною до 28 серпня 2018 року, було визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, яким до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» внесені зміни, а саме: у ч. 2 ст. 27 слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінені словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Отже, починаючи з 28 серпня 2018 року ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, з 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, що підлягає стягненню.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі №160/7321/19, від 02 червня 2021 року у справі №160/4481/20, від 11 серпня 2022 року у справі № 640/23271/21, від 27 липня 2023 року у справі № 500/3394/22.

З постанов Верховного Суду, що розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що така правова позиція Верховного Суду у правовідносинах, де державними виконавцями застосовані положення ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діє з 28 серпня 2018 року, є незмінною (зокрема, в постанові від 15 червня 2023 року у справі № 420/2013/22 Верховний Суд зазначив, що «практика Верховного Суду у цій категорії спорів є сталою та послідовною»).

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаних постановах Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на це посилання позивача на постанови Верховного Суду, що прийняті раніше (постанови від 11 березня 2020 року в справі № 2540/3203/18, від 30 червня 2020 року у справі № 823/1824/17), - є неприйнятними. Крім того, в цих постановах застосовані положення ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла до 28 серпня 2018 року, тоді як в даній справі постанова про стягнення виконавчого збору, на підставі якої прийнята оскаржена постанова про відкриття виконавчого провадження, винесена після 28 серпня 2018 року.

Постанова про стягнення виконавчого збору відповідала наведеним положенням законодавства, які були чинними та підлягали застосуванню на час її винесення.

Така постанова на час прийняття оскарженої постанови була чинним виконавчим документом, а тому державний виконавець зобов`язаний був на підставі неї відкрити виконавче провадження.

З огляду на наведене державний виконавець на підставі зазначеної постанови правомірно відкрив виконавче провадження ВП № 75105856, та у постанові про відкриття цього виконавчого провадження правильно визначив залишкову суму виконавчого збору - 16 958 423,53 грн. (10 відсотків суми 169 584 235,31 грн.), яка підлягала стягненню з позивача на користь державного бюджету з урахуванням того, що частина виконавчого збору позивачем була сплачена раніше у розмірі 10 відсотків суми, що стягнута під час примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва із загальної суми, що підлягала примусовому стягненню (ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суб`єкт владних повноважень, виносячи спірну постанову про відкриття виконавчого провадження, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

Посилання позивача на те, що зазначена в ній сума виконавчого збору, на його думку, має бути дещо меншою (містяться у заяві про подання витребуваних доказів, що подана до суду 14 червня 2024 року), є неприйнятними, оскільки підстави позову у встановленому порядку та в межах встановленого процесуального строку позивач не змінював (ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав - відсутні.

Крім того, виконавчий збір у розмірі 16 958 423,53 грн. позивачем повністю перераховано на користь держави, у зв`язку з чим виконавче провадження ВП №75105856 закінчено.

Посилання представника відповідача на пропуск строку звернення до суду з позовом щодо оскарження постанови від 19 квітня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 71611660 про стягнення виконавчого збору, є безпідставними, оскільки вказана постанова предметом спору в даній справі не є.

При вирішенні спору судом також враховано те, що оскаржена постанова про відкриття виконавчого провадження не є рішенням суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено позовну вимогу про стягнення грошових коштів, тому відповідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, які застосовуються до таких постанов, до неї застосуванню не підлягають.

Виходячи з вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень не підлягають.

Керуючись статтями 32, 243 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6; ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Суддя Т.В. Логойда