Справа № 520/9767/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 р.Справа № 520/9767/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

позивач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, по справі № 520/9767/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Харківської області, що полягає у не виплаті ОСОБА_1 призначеної субсидії на оплату житлово - комунальних послуг за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року;

- стягнути з Управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 розмір призначеної субсидії на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 травня 2021 про по 30 квітня 2022 року в сумі 10518,17 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі повністю та направити справу для подальшого розгляду по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що справа №520/9767/24 є спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 520/28055/21, оскільки самі обставини звернення з цим позовом відмінні від тих, що були у справі № 520/28055/21. Зауважила, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/28055/21 від 18.02.2022 року прийнято рішення щодо питання відмови ОСОБА_1 у призначені субсидії на сплату житлово - комунальних послуг на період з 01 травня 2021 року по 30 вересня 2021 року та за період з 01 жовтня 2021 року по 30 квітня 2022 року та зобов`язано відповідача призначити їй субсидію за вказаний період. У зазначеній судовій справі не розглядалось питання щодо виплати призначеної субсидії. Предметом же поданої позовної заяви до ГУ ПФУ у Харківській області від 12.04.2024 року, за якою винесено оскаржувану ухвалу та відмовлено у відкриття провадження, є визнання дій відповідача, що полягають у не виплаті призначеної субсидії, не законними та стягнення розміру призначеної субсидії в сумі 10 218,17 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не скористалося правом на подання відзиву на скаргу, передбаченим ст. 304 КАС України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтримала вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 по справі №520/28055/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради про визнання протиправним рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправним рішення Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради про відмову ОСОБА_1 у призначенні субсидії на сплату житлово-комунальних послуг на неопалювальний період з 1 травня 2021 року по 30 вересня 2021 р. Зобов`язано Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради призначити ОСОБА_1 субсидію на неопалювальний період з 1 травня 2021 року по 30 вересня 2021 р. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, яка полягає в не призначенні ОСОБА_1 субсидії на сплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з 01 жовтня по 30 квітня 2022 року. Зобов`язано Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради призначити ОСОБА_1 субсидію на неопалювальний період з 1 жовтня 2021 р. по 30 квітня 2022 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 по справі №520/28055/21 заяву Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження, а саме, боржника - Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області по справі №520/28055/21.

Звернувшись до суду із даним позовом, позивач зазначає, що вищезазначене рішення суду є виконаним в частині призначення субсидії на житлово-комунальні послуги, однак виплата нарахованої субсидії в сумі 10 218,17 грн. не здійснена і на даний час.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що у цій справі відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Фактично, має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі по тексту - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.05.2021 у справі № 340/197/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частинами 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених норм, дає підстави для висновку, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу; та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Указані висновки корелюються з висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19 та від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов до висновків, що аналіз предмету позову у даній справі, свідчить про те, що позов фактично спрямований на належне виконання іншого судового рішення, зокрема, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 по справі №520/28055/21, яким вже вирішено питання щодо зобов`язання пенсійного органу призначити ОСОБА_1 субсидії на сплату житлово-комунальних послуг на неопалювальний період з 1 травня 2021 року по 30 вересня 2021 р. та у період з 01 жовтня по 30 квітня 2022 року. Отже, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - по суті є способом виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 по справі №520/28055/21, а спір у даній справі є тотожним спору у справі №520/28055/21, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що предметом розгляду справи №520/28055/21 була незгода ОСОБА_1 з рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) про відмову у призначенні субсидії на сплату житлово-комунальних послуг на неопалювальний період з 1 травня 2021 року по 30 вересня 2021 р. та у період з 01 жовтня по 30 квітня 2022 року.

В свою чергу, з поданої 12.04.2024 позовної заяви судом вбачається, що предметом даного адміністративного позову, є незгода позивача з невиконанням відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 по справі №520/28055/21 в частині не здійснення виплати призначеної субсидії.

Тобто, оскаржувана бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачеві призначеної субсидії в розмірі 10518,17 грн пов`язана з невиконанням судового рішення в адміністративній справі № 520/28055/21.

При цьому, позивач у своїй позовній заяві безпосередньо зазначає, що передумовою виникнення даного позову є невиконання та неналежне виконання відповідачем рішення суду.

Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції, спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №520/28055/21, що набрало законної сили.

Отже, фактично при розгляді позову суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 по справі №520/28055/21.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, отже, новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, якими вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, через що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п. 2 ч.1 ст. 170 КАС України.

Доводи апеляційної скарги про те, що змінились обставини у справі, висновків суду не спростовують.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 по справі № 520/9767/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 19.06.2024 року