Справа № 480/5119/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
19 червня 2024 року Справа № 480/5119/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 20.03.2023 по 10.04.2023, з 11.04.2023 по 25.04.2023 та пропорційно періоду відпустки для лікування після тяжкого поранення, рекомендованої довідкою ВЛК №5328 від 27.06.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 20.03.2023 по 10.04.2023, з 11.04.2023 по 25.04.2023 та пропорційно періоду відпустки для лікування після тяжкого поранення, рекомендованої довідкою ВЛК №5328 від 27.06.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд встановив, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, враховуючи наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
Так, суд зазначає, що позивач у позовних вимогах просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно періоду відпустки для лікування після тяжкого поранення, рекомендованої довідкою ВЛК №5328 від 27.06.2023 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно періоду відпустки для лікування після тяжкого поранення, рекомендованої довідкою ВЛК №5328 від 27.06.2023.
До матеріалів адміністративного позову представником позивача надано довідку військово-лікарської комісії №5328 від 27.06.2023, однак у зазначеній довідці відсутні посилання чи рекомендації на те, що позивачу необхідна відпустка для лікування після тяжкого поранення, не зазначено жодних періодив перебування позивача у відпустці.
Крім того, представником позивача не надано жодних доказів, що позивач перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення, яка рекомендована у довідці військово-лікарської комісії №5328 від 27.06.2023.
Також, представником позивача не зазначено календарний період перебування ОСОБА_1 у відпустці для лікування після тяжкого поранення, яка рекомендована у довідці військово-лікарської комісії №5328 від 27.06.2023.
Враховуючи викладене, позивачу уточнити позовні вимоги та чітко зазначити календарний період перебування позивачем у відпустці для лікування після тяжкого поранення відповідно до довідки військово-лікарської комісії №5328 від 27.06.2023, а також надати відповідні докази перебування позивачем на лікуванні після тяжкого поранення, яка рекомендована у довідці військово-лікарської комісії №5328 від 27.06.2023.
Крім того, у позовній заяві представник позивача просить поновити строк звернення до суду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . ОСОБА_1 проходив довготривале лікування, що підтверджується виписками про стаціонарне лікування. Відтак, позивач, як військовослужбовець, втратив можливість вільно переміщуватись територією України та не мав можливості своєчасно скористатись правовою допомогою, оскільки не міг покинути територію військової частини та за обставинами здоров`я, а тому, враховуючи поважність зазначених обставин, позивач має право на поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом його прав. Крім того, представник позивача посилається на введення в України воєнного стану, як на підставу поважності причини пропуску позивачем строку звернення до суду.
Надаючи оцінку поважності причині пропуску строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
За приписами ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі є нарахування та виплата позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану за період перебування у відпустці після тяжкого поранення з 20.03.2023 по 10.04.2023, з 11.04.2023 по 25.04.2023 та пропорційно періоду відпустки для лікування після тяжкого поранення, рекомендованої довідкою ВЛК №5328 від 27.06.2023
Таким чином спір щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства щодо належної виплати грошового забезпечення.
Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч. 5 ст. 122 КАС України.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з наступними змінами), відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 введено карантин з 12.03.2020, який діяв до 30.06.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236.
Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 30 червня 2023 р. на всій території України карантин.
Враховуючи те, що позивач отримує щомісяця грошове забезпечення, у період з 20.03.2023 по 25.04.2023, позивачу не нараховувалося та не виплачувалася додаткова винагорода, як зазначено в позовній заяві, то починаючи з 25.05.2023 позивач був обізнаний про невиплату його відповідних спірних сум грошового забезпечення.
Таким чином, враховуючи обмеження трьома місяцями з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, з урахуванням граничних строків з дня закінчення карантину на території України, строк звернення позивачем пропущено.
Тримісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 233 КЗпП України фактично почав відліковуватись з 01.07.2023 (з дня скасування карантину) та мав закінчитись у жовтні 2023 р. (02.10.2023 - тримісячний строк з дня скасування карантину).
До суду з даним позовом позивач звернувся лише 13.06.2024, тобто не у межах установлених законодавством строків.
Разом із тим, позивачем заявлено позовні вимоги стосовно періоду з 20.03.2023 до 25.04.2023 включно.
З огляду на викладене, позивачем пропущений тримісячний строк відповідно до положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України у редакції, чинній з 19 липня 2022 року (з урахуванням строку дії карантину).
Стосовно посилання представника позивача на наявність введення в України військового стану, суд зазначає наступне.
За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану. Судом враховується, що підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц).
Введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.
Будь-яких поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не надано.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій, і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.
Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначено у постанові від 21 березня 2019 року у справі 826/5240/18.
Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, враховуючи, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи не містять, суд вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду з даних підстав.
Стосовно посилання представника позивача на те, що позивач, як військовослужбовець, втратив можливість вільно переміщуватись територією України та не мав можливості своєчасно скористатись правовою допомогою, оскільки не міг покинути територію військової частини та за обставинами здоров`я, суд зазначає, що доказів на підтвердження того, що існували будь-які обставини, які створили перешкоди та заважали позивачу вчасно звернутися до суду за захистом прав, представником позивача не надано.
Представником позивача до матеріалів адміністративного позову надано виписки із медичної картки ОСОБА_1 , згідно яких позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 13.01.2023 до 21.01.2023 включно, з 20.03.2023 до 10.04.2023 включно, з 11.04.2023 до 25.04.2023, однак, суд зазначає, що із зазначених вище обставин пройшло більше року. Як зазначено вище, позивач через свого представника звернувся до Сумського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" лише 13.06.2024.
Інших доказів в обґрунтування заявленого клопотання про причини поважності пропуску строку звернення до суду із даним позовом представником позивача не надано, матеріали адміністративного позову не містять.
Таким чином, позивачу необхідно усунути зазначений недолік позовної заяви шляхом надання суду нової заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав пропуску строку звернення до суду та надати відповідні докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Гелета