Справа № 500/3861/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

Справа №500/3861/24

19 червня 2024 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мартиць О.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову подану до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:

заборонити Національному агентству із забезпечення якості вищої освіти вчиняти будь-які дії щодо розгляду Комітетом з питань етики скарги ОСОБА_2 (реєстр. №31-АД від 30.10.2023) щодо виявлення у захищеній 29 грудня 2017 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 79.053.02 Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г. Шевченка дисертації на здобуття наукового ступеня доктора педагогічних наук за спеціальністю 13.00.04 - Теорія і методика професійної освіти ОСОБА_1 "Система розвитку основ професіоналізму майбутніх учителів технологій у процесі фахової підготовки" фактів академічного плагіату до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.

Заявник у заяві про забезпечення позову визначив відповідачем Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти.

Заява про забезпечення позову та матеріали, які надійшли разом із такою заявою, відповідають вимогам статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

З урахуванням наведеного вирішується питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування зазначених вимог щодо застосування заходів забезпечення позову заявник вказує, що у листопаді 2023 року листом №1724 Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти повідомило заявника про те, що рішенням №50 (63) від 17.11.2023 Комітет з питань етики Національного агентства прийняв до розгляду скаргу 0.10. Смірнова (реєстр. №31-АД від 30.10.2023) щодо виявлення у захищеній ним 29 грудня 2017 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 79.053.02 Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г. Шевченка дисертації на здобуття наукового ступеня доктора педагогічних наук за спеціальністю 13.00.04 - Теорія і методика професійної освіти "Система розвитку основ професіоналізму майбутніх учителів технологій у процесі фахової підготовки" фактів академічного плагіату.

З посиланням на норми чинного законодавства вважає, що Національне агентство здійснивши самостійно, у не передбачений законодавством спосіб, перевірку його дисертації та не повідомивши його про цю перевірку дає підстави для формування висновку про те, що подальший розгляд справи Комітетом з питань етики матиме своїм наслідком визнання у дисертації академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, на підставі яких Міністерство освіти і науки України прийме рішення щодо позбавлення його ступеню доктора філософських наук.

Також про очевидність протиправності дій Національного агентства та порушення його прав, свобод і інтересів свідчить те, що Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти не має повноважень проводити будь-які процедури щодо перевірки його дисертації, яка була захищена 29 грудня 2017 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г. Шевченка у зв`язку із тим, що діючі законодавчі акти не наділяють Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти повноваженнями здійснення перевірок докторських дисертацій.

Вказує, що у разі невжиття відповідних забезпечувальних заходів є реальна і очевидна, небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам в разі продовження вчинення Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти дій та прийняття відповідних рішень у процесі розгляду скарги/повідомлення ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову (частина друга статті 154 КАС України).

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк (частина третя статті 154 КАС України).

Суд, ознайомившись з заявою про забезпечення позову та доданими до неї документами, дійшов висновку, що її розгляд не потребує отримання додаткових пояснень від заявника та додаткових доказів.

Отож, у зв`язку з відсутністю необхідності заслухати пояснення заявника та отримати від нього додаткові докази для вирішення питання щодо забезпечення позову, із врахуванням достатності доказів для розгляду заяви про забезпечення позову, вказана заява розглянута судом без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову та наявні докази, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За нормами частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом частин першої та другої статті 150 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отож, головним завданням інституту "забезпечення позову", є забезпечення отримання особою, в користь якої ухвалене судове рішення, присудженого права. Рішення, які приймаються за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову, повинні відповідати завданню адміністративного судочинства, яке визначено частиною першою статті 2 КАС України. Тобто, гарантувати реальний захист прав особи під час виконання майбутнього судового рішення.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі в тексті - Конвенція) у статтях 6 та 13 регулює питання отримання особою належного правового захисту, в тому числі під час виконання судового акту.

Так, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції, Європейський суд з прав людини (далі в тексті - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів та доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", заява №61406/00, § 59); "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України", заява №38722/02, § 75); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", заява №20390/07, §29).

Згідно з позицією ЄСПЛ заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (див., наприклад, Dzinic v. Croatia (Джиніч проти Хорватії), № 38359/13, п.п. 61-62 та Karahasanoglu v. Turkey (Карагасаноглу проти Туреччини) (заяви № 21392/08 та 2 інші заяви, п.п. 144-153)).

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб - позивачів та юридичних в адміністративному процесі та механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, (1) виконання майбутнього рішення суду або/та (2) ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, зокрема, спроможність такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, перевірити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а також мотивувати неможливість порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судове рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору у справі є дії Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти щодо перевірки скарги/повідомлення ОСОБА_2 (реєстр. №31-АД від 30.10.2023) щодо виявлення у захищеній заявником 29 грудня 2017 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 79.053.02 Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г. Шевченка дисертації на здобуття наукового ступеня доктора педагогічних наук за спеціальністю 13.00.04 - Теорія і методика професійної освіти "Система розвитку основ професіоналізму майбутніх учителів технологій у процесі фахової підготовки" фактів академічного плагіату.

Порядок розгляду скарг/повідомлень щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації, затверджений на засіданні Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти 24 жовтня 2023 року (протокол №16 (45)) зі змінами визначає: процедуру розгляду Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти (далі - Національне агентство), зокрема Комітетом з питань етики Національного агентства (далі - Комітет), скарг/повідомлень щодо наявності у захищених в Україні дисертаціях на здобуття наукових ступенів доктора філософії, кандидата наук, доктора наук та/або наукових публікаціях, у яких висвітлені наукові результати дисертації, фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації.

Національне агентство розглядає скарги/повідомлення щодо фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації відповідно до Законів України "Про освіту", "Про вищу освіту", "Про наукову і науково-технічну діяльність", Порядку присудження та позбавлення наукового ступеня доктора наук, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2021 р. №1197 (далі - Порядок 1197), Порядку присудження ступеня доктора філософії та скасування рішення разової спеціалізованої вченої ради закладу вищої освіти, наукової установи про присудження ступеня доктора філософії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 р. №44 (далі - Порядок 44), цього Порядку.

Скарга/повідомлення щодо наявності у дисертації на здобуття ступеня доктора філософії та/або наукових публікаціях, у яких висвітлені наукові результати дисертації, фактів академічного плагіату, фабрикації, фальсифікації може бути подана до Національного агентства будь-якою особою, яка є суб`єктом наукової і науково-технічної діяльності.

Як видно з долучених до заяви документів рішенням №50 (63) від 17.11.2023 Комітет з питань етики (далі - Комітет) Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти (далі - Національне агентство) прийняв до розгляду скаргу ОСОБА_2 (реєстр. №31-АД від 30.10.2023) щодо виявлення у захищеній 29 грудня 2017 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 79.053.02 Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г. Шевченка дисертації на здобуття наукового ступеня доктора педагогічних наук за спеціальністю 13.00.04 - Теорія і методика професійної освіти ОСОБА_1 "Система розвитку основ професіоналізму майбутніх учителів технологій у процесі фахової підготовки" фактів академічного плагіату (далі - скарга).

З урахуванням наведеного, оцінюючи доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням їх розумності і обґрунтованості, забезпечення збалансованості інтересів сторін, та враховуючи відсутність відповідних доказів, які б могли свідчити про наявність порушеного права, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 156, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви від 18.06.2024 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 19 червня 2024 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.