Справа № 120/15682/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2023 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити починаючи з 01.07.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

10.06.2024 року до суду надійшла заява позивача в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, за змістом якої останній просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2023 року в справі №120/15682/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, а саме те, що боржник Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не здійснює виплати позивачу пенсії, з урахуванням доплати 2000,00 грн., встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713.

Подана заява мотивована тим, що відповідач виконуючи зазначене рішення суду безпідставно обмежив розмір пенсії максимальним розміром, не здійснюючи при цьому виплату доплати до пенсії в розмірі 2000 грн., встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713.

При цьому позивач зазначає, що на сьогодні не має жодного нормативно-правового акту, який би обмежував виплату пенсії особам, яким пенсія призначена за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII. Усі такі обмеження визнані неконституційними рішеннями Конституційного Суду України.

Ухвалою від 13.06.2023 року вказану заяву прийнято до розгляду судом та вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження, встановлено відповідачу строк для подання письмових пояснень по суті поданої заяви.

18.06.2023 року до суду надійшли пояснення відповідача, у яких зазначено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі №120/15682/23 Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.07.2021 становить 27558,25 грн, однак виплаті підлягає 24308,75 грн.

Починаючи з вересня 2023 стягувач отримує пенсію в новому розмірі. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/15682/23 надавалась оцінка спірним правовідносинам щодо здійснення стягувачу з 01.07.2021 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 №713, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

В свою чергу, ОСОБА_1 в позовній заяві щодо нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. не заявляв вимог про виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром.

За таких підстав, відповідач зазначає, що суд не вирішував в судовому порядку питання щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.07.2021.

Тобто предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті. У разі не визначення судом порядку проведення перерахунків в подальшому, застосовуються норми законодавства, які були чинні на час, з якого проводився перерахунок пенсії.

Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.07.2021 становить 24308,75 грн., розрахований на виконання рішень суду від 14.12.2021 у справі №120/11367/21-а (перерахунок згідно довідки) та від 18.10.2022 у справі №120/6735/22, з 01.03.2022 28500,95 грн., обрахований на виконання судового рішення від 07.07.2023 у справі №120/4278/23, якими зобов`язано Головне управління провести перерахунок пенсії стягувача без обмеження її максимальним розміром.

Відповідач зазначає, що власні кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак, виплата коштів на виконання рішень суду проводиться в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із частинами 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №120/11367/21-а зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, відповідно до нової довідки від 16.08.2021 №ХЛ55065 про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.10.2022 року у справі №120/6735/22 визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням виплачених сум з 01.04.2019.

В подальшому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.07.2023 року у справі №120/4278/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження ОСОБА_1 з 01.03.2022 пенсії максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплачувати з 01.03.2022 ОСОБА_1 пенсію з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листами від 07.03.2024 року та від 29.04.2024 року (а.с. 43-44, 50-51), скерованими головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомило наступне.

Розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.07.2021 року становить 24308,75 грн. обрахований на виконання судового рішення у справі №120/11367/21-а та від 18.10.2022 у справі № 120/6735/22, з 01.03.2022 року становить 28500,95 грн. згідно рішення суду у справі №120/4278/23, якими зобов`язано Головне управління провести перерахунок пенсії стягувача без обмеження її максимальним розміром.

Враховуючи викладене доплата по рішенню суду від 26.12.2023 у справі №120/15682/23 відсутня, оскільки розмір пенсії до виплати обрахований на виконання даного судового рішення відповідає розміру пенсії, обчисленої згідно інших рішень суду.

З врахуванням положень Законів України про Державний бюджет на 2021 та на 2022 роки, якими визначено зміну прожитковою мінімуму, а також, відповідно до Закону №3668 та Закону №2262, якими встановлено обмеження пенсії в розмірі 10 прожиткових мінімумів для осіб які втратили працездатність, максимальний розмір пенсії у зв`язку із зміною прожитковою мінімуму (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) станом на 1 липня 2021 року - 18540,00 грн., з 1 грудня 2021 року - 19340,00 грн., з 1 липня 2022 року - 20270,00 грн., з 1 грудня 2022 року - 20930,00 грн.

З урахуванням вищезазначених норм законодавства пенсія стягувача повинна виплачуватись з обмеженням максимального розміру (10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність).

За таких підстав, Головним управлінням визначено розмір перерахованої пенсії ОСОБА_1 на 01.07.2021 року, який становить 24308,75 грн. що відповідає вимогам чинного законодавства та узгоджується з ухваленим рішенням суду від 26.12.2023 у справі №120/15682/23.

В подальшому, у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму встановленого для осіб які втратили працездатність, Головним управлінням забезпечувалось право стягувача на отримання пенсії в розмірі не менше ніж в граничному.

Відповідно розмір пенсії стягувача зазнав зростання та з 01.12.2021 року склав 24308,75 грн.; з 1 липня 2022 року - 28500,95 грн., з 1 грудня 2022 року - 28500,95 грн.

Враховуючи вищезазначене, донараховані кошти на виконання рішення суду від 26.12.2023 у справі №120/15682/23 відсутні, оскільки розмір пенсії згідно даного судового рішення відповідає розміру пенсії фактично отриманої стягувачем.

У вказаних листах Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, посилаючись на положення статті 43 Закону № 2262-XII, зазначає, що пенсія позивачу має виплачуватися з обмеженням максимального розміру (10 прожиткових мінімумів для осіб які втратили працездатність).

Так, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що відповідач виконуючи рішення суду від 26.12.2023 року у справі №120/15682/23 з 01.07.2021 року здійснив нарахування ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" № 713 від 14.07.2021 року, однак вкотре обмежив пенсію максимальним розміром, в зв"язку з чим нарахована щомісячна доплата фактично не виплачується позивачу.

Суд вважає, що такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які вчинені на виконання судового рішення в цій справі, є протиправними, оскільки рішення суду від 26.12.2023 року у справі №120/15682/23 має виконуватися із врахуванням попередніх судових рішень №120/6735/22, №120/4278/23 про виплату позивачу перерахованої пенсії без обмеження її максимальним розміром.

В даному випадку суд вважає безпідставним, під час виконання судового рішення від 26.12.2023 року у справі №120/15682/23 посилання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на положення статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI), норми якого кореспондуються з статтею 43 Закону №2262-XII, щодо застосування обмеження пенсії її максимальним розміром.

Дійсно, відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI (в первинній її редакції) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Приймаючи таке рішення Конституційний Суд України виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Отже, Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, до спірної ситуації застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 року у справі №400/2085/19.

Правильність такої позиції додаткового підтверджена рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2022 від 12.10.2022 року, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

За таких обставин суд вважає, що оскільки на момент проведення перерахунку пенсії позивача на виконання судового рішення від 26.12..2023 року у справі №120/15682/23, чинної норми, яка б встановлювала обмеження пенсії, закон не містить, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України, тому при виплаті позивачу пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ у відповідача були відсутні підстави для застосування обмеження такої виплати максимальним розміром.

Тим більше, що право позивача на проведення виплати пенсії без її обмеження максимальним розміром з аналогічних підстав вже було захищене попередніми судовими рішеннями у справах №120/6735/22, №120/4278/23.

У Рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява №60750/00, від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що дії суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду від 26.12.2023 року у справі №120/15682/23, які полягають у фактичній не виплаті нарахованої ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" № 713 від 14.07.2021 року, внаслідок безпідставного обмеження пенсії максимальним розміром, є протиправними, нівелюють прийняте судом рішення, не призводять до його виконання та фактично створюють передумови для породження нових судових спорів за участю позивача.

Статтею 383 КАС України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина 6 статті 383 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Отже, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Таким чином враховуючи встановлену судом протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , вчинених на виконання рішення суду від 26.12.2023 року у справі №120/15682/23, в частині застосування обмеження виплати пенсії максимальним розміром, внаслідок чого нарахована щомісячна доплата до пенсії у розмірі 2000,00 грн. фактично позивачу не виплачується, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу у відношенні суб`єкта владних повноважень відповідача та направити її Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області для виконання.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постановити окрему ухвалу, якою вказати на протиправність дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.12.2023 року, що полягають у застосуванні обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, внаслідок чого нарахована щомісячна доплата до пенсії у розмірі 2000,00 грн. фактично не виплачується.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області усунути порушення шляхом проведення з 01.07.2021 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з нарахуванням і виплатою щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" № 713 від 14.07.2021 року, без обмеження пенсії максимальним розміром, та з урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомити Вінницький окружний адміністративний суд про вжиті заходи у місячний строк з дати отримання окремої ухвали.

Копію окремої ухвали направити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області для виконання та позивачу для відома.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна