Справа № 309/2179/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 309/2179/23 пров. № А/857/10651/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Шевчук С.М.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 березня 2024 року (суддя - Бедьо В.І., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Ужгород, дата складання повного тексту - не зазначено),

в адміністративній справі №309/2179/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, начальника Хустського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області,

про скасування постанови та закриття провадження у справі,

встановив:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області (далі також - відповідач-1), начальника Хустського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (далі також - відповідач-2), в якому просив: 1) скасувати постанову відповідача-2 від 25 квітня 2023 року серії ПН МЗК №001314 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; 2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 на користь позивача понесені по справі судові витрати.

Відповідач-1 позовних вимог не визнав, вважаючи такі безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2024 у задоволенні позовної заяви відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки не відповідає вимогам щодо повноти і всебічності та завданням адміністративного судочинства, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач проживав в Україні на підставі належного документа, який надав право на таке проживання. У даному випадку міг мати місце факт проживання позивача в Україні за документом, термін дії якого закінчився, а не факт його проживання без документів на право проживання в Україні. При притягненні позивача до адміністративної відповідальності його діям надана невірна кваліфікація, оскільки він не вчиняв інкриміновані йому дії, а саме не проживав без документів на право проживання в Україні. Твердить скаржник, що позивач не вчиняв інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а притягнення його до адміністративної відповідальності відбулося з порушеннями вимог законодавства.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 01.03.2024 та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач-1 подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважаючи, що суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини справи, дослідив в повній мірі докази у справі, з наданням оцінки всіх аргументів учасників справи.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

25.04.2023 уповноваженою посадовою особою Хустського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЗК №001300 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.203 КУпАП (а.с. 7).

Постановою Хустського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про накладення адміністративного стягнення ПН МЗК №001314 від 25.04.2023 на ОСОБА_1 за порушення вимог частин 1, 3 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземця та осіб без громадянства», пункту 68 постанови Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 (проживання без документів на право проживання в Україні, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МЗК №001300 від 25.04.2023, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень за ч.1 ст.203 КУпАП (а.с. 8).

Не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення ПН МЗК №001314 від 25.04.2023, позивач звернувся із даним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно, в порядку та в межах законодавства притягнуто позивача до адміністративної відповідальності з накладенням мінімального розміру штрафу.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі - Закон №3773-VI).

Згідно пункту 7 статті 1 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №3773-VI, правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.

Згідно із частинами 1, 3 статті 3 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону №3773-VI, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з ст.23 Закону №3773-VI, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Частиною 1 ст.203 КУпАП (в редакції на час прийняття спірної постанови) встановлено адміністративну відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, що тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції станом на 25.04.2023), центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 200, 201, частина перша статті 203, статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Згідно з пунктом 2.1. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС України від 28.08.2013 № 825 (далі - Інструкція) визначено перелік посадових осіб, а саме уповноваженими посадовими особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, є працівники апарату ДМС України, головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, які є державними службовцями (далі - уповноважені посадові особи).

Пунктом 3.1. Інструкції визначено, що розглядати справи про адміністративне правопорушення у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, та накладати адміністративне стягнення відповідно до статті 222-2 КУпАП мають право керівники (перші заступники, заступники керівників) головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем вчинення правопорушення, а у разі відсутності уповноваженої посадової особи, яка розглядає справи про адміністративне правопорушення та накладає адміністративне стягнення, - особа, яка виконує її обов`язки.

Судовим розглядом встановлено, що 25 квітня 2023 у ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням у міграційній сфері у м. Хуст працівниками Хустського відділу ГУ ДМС у Закарпатській області виявлено громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який посвідчує особу, а саме паспортом громадянина рф № НОМЕР_1 , термін дії до 04.09.2024 року.

У ході розгляду матеріалів та обставин перебування позивача в Україні встановлено, що 06 березня 2019 року позивач подав заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням до Хустського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області.

При цьому, разом із заявою та встановленим переліком документів, позивач подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, в якому зазначала про те, що зобов`язується протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство росії.

За результатом розгляду поданих документів, 05 червня 2019 ГУ ДМС України в Закарпатській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" та видано тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_2 строком дії з 18.09.2019 по 05.06.2021.

Водночас, у ході моніторингу виконання зобов`язань іноземними громадянами, щодо припинення попередніх громадянств, Головним управлінням ДМС у Закарпатській області встановлено не виконання позивачем зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України, що є підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України". Про що було складено довідку та надіслано для відповідного реагування до Хустського районного відділу ГУ ДМС у Закарпатській області.

Згідно п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 - іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Як наслідок, Хустським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області 15 лютого 2022 року сформовано подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України позивача.

Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 11 квітня 2022 року скасовано рішення ГУ ДМС України Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 05.06.2019 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням зобов`язання припинити іноземне громадянство.

На підставі вказаного судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт проживання позивача без документів на право проживання в Україні та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП.

Апелянт вказує, що позивач проживав в Україні на підставі тимчасового посвідчення громадянина Україні №ОТ002760 виданого 18.09.2019 органом 2100, яке було видано на строк до 05 червня 2021 року, тому в даному випадку має місце факт проживання позивача в Україні за документом, термін дії якого закінчився, а не факт його проживання без документів на право проживання в Україні.

Однак, судом апеляційної інстанції такі доводи скаржника відхиляються, оскільки 05.06.2021 термін дії зазначеного посвідчення закінчився і з цього часу позивач фактично проживав без належних (необхідних) документів в Україні.

Враховуючи встановлене, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог чинного законодавства.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 25.04.2023 серії ПН МЗК №001314 прийнята з врахуванням та дослідженням всіх обставин справи і є правомірною та такою, що прийнята уповноваженим органом в порядку та спосіб, визначений чинним законодавством України, а тому скасуванню не підлягає.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 березня 2024 року в адміністративній справі №309/2179/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, начальника Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про скасування постанови та закриття провадження у справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
С. М. Шевчук
Повний текст постанови суду складено 19.06.2024 року