Справа № 200/2228/24
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року Справа№200/2228/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.03.2024 № 08 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з його протиправністю, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення з заявою про призначення пенсії (13.05.2022),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.03.2024 №08 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з його протиправністю, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення з заявою про призначення пенсії (13.05.2022). В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі № 200/4210/22 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії № 08 від 20.05.2022 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду про те, що ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.11.2006 року по 30.04.2008 року та до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 27.12.2019 року по 19.01.2020 року, з 01.04.2020 року по 12.07.2020 року, з 26.01.2021 року по 16.03.2021 року.

ГУ ПФУ у Хмельницькій області надало відповідь від 12.03.2024, у якій зазначило, що заяву ОСОБА_1 розглянуто повторно та відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю стажу роботи на пільгових умовах, а саме: страховий стаж станом на дату звернення становить 29 років 1 місяць 3 дні, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 станом на дату звернення становить 7 років 4 місяці 15 днів.

Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.03.2024 №08 про відмову у призначенні пенсії та просить його скасувати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 17.05.2024 року суд продовжив відповідачу строк для надання відзиву по справі та витребуваних судом документів.

Ухвалою від 31.05.2024 року суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі.

Ухвалою від 11.06.2024 року суд витребував у відповідача додаткові докази та пояснення по справі.

Відповідач не погодившись з доводами позивача, викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.01.2023 у справі №200/4210/22 до страхового стажу позивача зараховано період роботи з 01.11.2006 по 30.04.2008 та до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 зараховано періоди роботи з 27.12.2019 по 19.01.2020, з 01.04.2020 по 12.07.2020, з 26.01.2021 по 16.03.2021.

Відповідно до рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.04.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, Верховний Суд дійшов висновку, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-XII після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-з/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Вік на дату звернення становить 50 років 1 місяць 14 днів. Страховий стаж станом на 01.04.2015 становить 22 роки 1 місяць 28 днів, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 станом на 01.04.2015 становить 6 років 11 місяців. Страховий стаж станом на дату звернення становить 29 років 1 місяць 3 дні, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 станом на дату звернення становить 7 років 4 місяці 15 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки необхідний пільговий стаж 10 років.

Враховуючи зазначене, рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.03.2024 №08 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції, що діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 №213- VIII, тобто з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, у зв`язку з недостатньою кількістю стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 станом на дату звернення при досягненні 55 років.

Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

18 червня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання вимог ухвали про витребування доказів від 10.06.2024 року надано пояснення, зі змісту яких зазначено, що в рішенні про відмову від 08.03.2024 №08 помилково зазначено дату заяви від 31.03.2022, вірною є заява від 13.05.2022, яка й розглядалася на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року. В матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 наявна заява від 13.05.2022, натомість заява від 31.03.2022 відсутня.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі № 200/4210/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії № 08 від 20.05.2022 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду про те, що ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.11.2006 року по 30.04.2008 року та до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 27.12.2019 року по 19.01.2020 року, з 01.04.2020 року по 12.07.2020 року, з 26.01.2021 року по 16.03.2021 року.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду 03.01.2023 року у справі № 200/4210/22 повторно розглянуто заяву позивача від 13.05.2022 р. За результатами повторного розгляду заяви позивача від 13.05.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницкій області від 08.03.2024 р. № 08.

Вказаним рішенням визначено, що вік позивача на дату звернення становить 50 років 1 місяць 14 днів. Страховий стаж станом на 01.04.2015 становить 22 роки 1 місяць 28 днів, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 станом на 01.04.2015 становить 6 років 11 місяців. Страховий стаж станом на дату звернення становить 29 років 1 місяць 2 дні, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 станом на дату звернення становить 7 років 4 місяці 15 днів.

Як встановлено судом з розрахунку пільгового стажу позивача, який надано відповідачем до матеріалів справи, до пільгового стажу позивача за Списком № 2 не зараховано наступні періоди: з 01.04.2015 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 26.12.2019, з 20.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 31.03.2020 з 13.07.2020 по 31.07.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 25.01.2021, з 17.03.2021 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Разом з тим, вказані періоди зараховано до страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що підстав незарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 вказаних періодів у спірному рішенні не зазначено.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 1.7, 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3,4до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2,наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі-Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Разом з тим, періоди роботи позивача з 01.04.2015 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 26.12.2019, з 20.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 31.03.2020 з 13.07.2020 по 31.07.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 25.01.2021, з 17.03.2021 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022 не було зараховано відповідачем при прийнятті спірного у цій справі рішення.

Як встановлено судом із записів у трудовій книжки позивача серії НОМЕР_3 , позивач з 15.05.2008 по 25.01.2021 працювала у якості машиніста крана (кранівника) 4 розряду, з 26.01.2021 прийнята за переведенням у якості учнем вантажника, з 17.03.2021 переведена вантажником, з 20.08.2021 переведена машиністом крана (кранівником) 4 розряду, з 21.10.2021 року переведена машиністом крана (кранівником) 5 розряду.

Відомостей щодо звільнення позивача або переведення за іншою професією після 21.10.2021 сторонами до матеріалів справи не додано.

Відповідно до довідки ВП «Шахтоуправління «Новодонецьке» Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» від 10.05.2022 № 99, позивач з 26.01.2021 по 16.03.2021 виконувала роботи за професією «учень вантажника» дільниці «ДПВ», що передбачено Списком № 2, розділом 1, підрозділом 1; з 17.03.2021 по 19.08.2021 виконувала роботи за професією «вантажник» дільниці «ДПВ», що передбачено Списком № 2, розділом 1, підрозділом 1, за період з 20.08.2021 по теперішній час (тобто, по дату видання вказаної довідки) виконувала роботи за професією «машиніст крана (кранівник)» дільниці «ДПВ», що передбачено Списком № 2, розділом 1, підрозділом 1.

Крім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461 затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Вказаною постановою професії «вантажник» та «машиніст кранів (кранівник)» віднесено до Списку № 2 (Розділ 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», підрозділ 1 «Робітники кар`єрів, розрізів, копалень, гідравлік, драг, промивальних приладів».

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, яка була чинною на час роботи позивача, професію «машиніст крану (кранівник) віднесено до Списку № 2 (Розділ І «Гірничі роботи», підрозділ 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», код професії 1.1а).

У рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі № 200/4210/22 судом установлено, що до 01.04.2015 року позивачка працювала на посаді "машиніст крана", яка віднесена до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 (як і постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461).

Наведене підтверджується також записами, що містяться у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_3 від 21.01.1992 року, зокрема: запис № 5: 15.05.2008 року - прийнята машиністом крана (кранівником) 4 розряду та направлена до збагачувальної фабрики. На даній посаді позивачка працювала по 25.01.2021 року, після чого з 26.01.2021 року її було прийнято за переведенням на посаду "учень вантажника", на якій вона працювала до моменту її переведення 17.03.2021 року на посаду "вантажник".

Суд зауважив, що трудова книжка позивачки містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивачки у спірні періоди, які не мають дефектів їх вчинення (відсутність у деяких записах порядкових номерів не впливає на зміст цих записів у цілому).

Таким чином з матеріалів справи встановлено, що позивачка у період з 15.05.2008 року по 25.01.2021 року працювала за професією «машиніст крана (кранівник) 4 розряду, яку віднесено до Списку № 2.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоди її роботи з 01.04.2015 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 26.12.2019, з 20.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 31.03.2020 з 13.07.2020 по 31.07.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 25.01.2021, з 17.03.2021 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Щодо посилання відповідача на те, що у позивачка саме станом на 01.04.2015 року повинна була бути зайнята повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, повинен бути стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції яка діяла до 01.04.2015 р. та досягти віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії, суд зазначає наступне.

Право позивача на призначення пенсії відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі № 200/4210/22, яке набрало законної сили 13 грудня 2023 року.

У вказаному рішенні суд зазначив наступне.

«Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018(746/15) ст. 13 Закону № 1788-ХІІ є застосовною щодо осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі.

При цьому застосування ст. 13 Закону № 1788-ХІІ не ставиться Конституційним Судом України в залежність від тривалості роботи особи на відповідних посадах або від періодів її роботи, щодо яких виникає питання про можливість їх зарахування до пільгового стажу.

Тобто, основною умовою для застосування ст. 13 Закону № 1788-ХІІ за цим рішенням Конституційного Суду України є те, що особа мала працювати до 01.04.2015 року на посаді, яка віднесена у встановленому порядку до Списку № 1 або Списку № 2.

Як було вказано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, до осіб, на яких поширюється дія рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, і, відповідно, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 року (тобто після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений ст. 13 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, яка діяла до 01.04.2015 року), та досягли віку, визначеного цією нормою Закону, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.»

Враховуючи наведене, позивачка станом на дату звернення із заявою від 13.05.2022 року мала понад 10 років пільгового стажу за Списком № 2, та досягла 50 років.

З огляду на вищевикладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.03.2024 №08 є протиправним та підлягає скасуванню.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.03.2024 №08, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2022 року та призначити ОСОБА_1 з 13.05.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди її роботи з 01.04.2015 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 26.12.2019, з 20.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 31.03.2020 з 13.07.2020 по 31.07.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 25.01.2021, з 17.03.2021 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Суд зазначає, що саме такий спосіб захисту порушених прав позивача буде ефективним, достатнім та таким, що виключить спір між сторонами у подальшому.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що підставою звернення до суду стали неправомірні дії відповідача, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.03.2024 №08, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2022 та призначити ОСОБА_1 з 13.05.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди її роботи з 01.04.2015 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 26.12.2019, з 20.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 31.03.2020 з 13.07.2020 по 31.07.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 25.01.2021, з 17.03.2021 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.03.2024 року №08.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (Код вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 13.05.2022 року та призначити ОСОБА_1 з 13.05.2022 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди її роботи з 01.04.2015 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 26.12.2019, з 20.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 31.03.2020 з 13.07.2020 по 31.07.2020, з 01.08.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 25.01.2021, з 17.03.2021 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (Код вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 19 червня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська