Справа № 280/3645/24
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 червня 2024 року Справа № 280/3645/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області(надалі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0-0829 від 30.06.2021, № 0-0829 від 28.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,86 кв.м. Посилається на те, що згідно рішення Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015, було затверджено «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки». Відповідно до вказаного Положення, база оподаткування об`єкту житлової нерухомості зменшується, зокрема, для квартири на 120 кв.м. Отже, ставка податку для квартири, яка не перевищує 120 кв.м. є нульовою. Відповідачем була застосована пільга у вигляді зменшення бази оподаткування на 60 кв.м., в той час коли повинна застосовуватися нульова ставка податку до квартири позивача, оскільки її площа не перевищує 120 кв.м. Зазначає, що у відповідь на свій запит про надання публічної інформації Виконавчий комітет Запорізької міської ради повідомив (вих. № ІЗ-0212-Е від 20.05.2021), що рішення Запорізької міської ради від 28.01.2015 № 5 (зі змінами, внесеними рішеннями міської ради від 30.06.2015 №5, від 07.10.2015 №28, від 26.02.2016 №30, від 25.08.2016 №50, від 21.12.2016 №49, від 26.04.2017 №51 та від 27.05.2020 № 49) є чинним, прийнято безстроково у межах повноважень. Крім того, підтверджено, що у м. Запоріжжі з 01 січня 2016 р. для цілей оподаткування квартир/квартири, які перебувають у власності фізичних осіб та площа яких не перевищує 120 кв.м., встановлено нульова ставка на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Таким чином, податкові повідомлення-рішення, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно за 2019 рік та за 2020 рік, є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 01.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

14.05.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 22796), в якому останній зазначає, що згідно даних Реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наявних в ІТС «Податковий блок» та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фізична особа ОСОБА_1 є власником об`єкта житлової нерухомості, а саме: квартири, загальною площею 78,86 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі вищенаведеного ГУ ДПС у Запорізькій області було сформовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» на вищезазначений об`єкт від 30.06.2021року № 0-0829 на суму 890,76грн за 2020 рік та 2019 рік від 28.12.2021 року № 0-0829 на суму 787,03 грн. Відповідачем при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 та 2020 роки, застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування на 60 кв.м. Рішенням Запорізької міської ради №30 від 26.02.2016 «Про внесення змін до Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки), затвердженого рішенням міської ради від 28.01.2015 №5 (зі змінами, внесеними рішенням міської ради від 30.06.2015 №5), встановлено нульову ставку податку для квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв.м. Податковим кодексом України не передбачено зміни розміру зменшення бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, визначеної цим підпунктом. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 15.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд даної справи в судовому засіданні

20.05.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх.№ 23584), в якій позивач, спростовуючи аргументи відповідача, наголошує, що Податковий кодекс України надає повноваження територіальним громадам встановлювати ставки місцевих податків у межах граничних розмірів ставок, встановлених ПК України. Зазначає, що враховуючи, що ПК України встановлено граничну (максимальну) ставку, встановлення Запорізькою міською радою мінімальної ставки в розмірі 0% для квартири/квартир площею до 120 кв.м., свідчить про прийняття рішення у межах повноважень та в порядку, передбаченому законом, у т.ч. ст. 19 Конституції України.

Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником об`єкта житлової нерухомості, а саме: квартири, загальною площею 78,86 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

13.08.2021 позивач отримала податкове повідомлення- рішення від 30 червня 2021 р. № 0-0829, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, яким визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 890,76 грн. щодо квартири загальною площею 78,86 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

01.09.2022 позивач направила до ДПС України скаргу (вих. № 01/09-01ю від 01.09.2021) про перегляд податкового-повідомлення рішення від 30 червня 2021 р. № 0-0829, відповідь на яку у строки, передбачені ПК України, вона не отримала.

21.12.2021 позивач направила до ГУ ДПС у Запорізькій області вимогу про здійснення корегування даних в ІКП податків щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2021 . № 0-0829 на підставі п. 56.9. ст. 56 ПК України.

06.01.2022 ГУ ДПС у Запорізькій області було скасовано нарахований в минулих роках податок на майно громадян (нерухоме майно, транспортний податок, плата за землю) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Ф') N В/2507/ДЗН скарга на ДПСУ вiд 06.09.2021 терм.спл. 06.01.2022.

Крім того, 11.01.2022 ОСОБА_1 отримала податкове повідомлення-рішення від 28.12.2021 № 0-0829, прийняте ГУ ДПС у Запорізькій області, яким визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 787,03 грн. щодо квартири загальною площею 78,86 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

14.01.2022 позивач направила до ДПС України скаргу (вих. № 14/01-01ю від 14 січня 2022 р.) про перегляд податкового-повідомлення рішення від 28.12.2021 № 0-0829, відповідь на яку вона не отримала.

Як зазначає позивач в її електронному кабінеті платника податків у розділі «ЕК для громадян» відсутні податкові повідомлення-рішення від 30.06.2021 № 0-0829 та від 28.12.2021 . № 0-0829, якими визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 та 2020 роки.

До 05.12.2023 в ІКП ОСОБА_1 були відсутні будь-які зобов`язання, у т.ч. податковий борг, зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

16.03.2024 позивачу з інформації з Електронного кабінету платника податків стало відомо, що 05.12.2023 у Головне управління ДПС у Запорізькій області:

«збільшило нарахований в пот. роцi податок на майно громадян (нерухоме майно, транспортний податок, плата за землю) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Ф') N №0-0829 від 30.06.2021 рішення ДПС вiд 05.12.2023 терм.спл. 05.12.2023.»

«збільшило нарахований в пот. роцi податок на майно громадян (нерухоме майно, транспортний податок, плата за землю) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Ф') N №0-0829 від 28.12.2021 рішення ДПС вiд 05.12.2023 терм.спл. 05.12.2023.»

З метою з`ясування підстав відображення (збільшення) податкового боргу та отримання інформації щодо рішення ДПС України від 05.12.2023 й результатів розгляду скарг, ОСОБА_1 звернулась до ДПС України з Заявами про надання інформації (вих. № 17/03-01 від 17.03.2024, вих. № 17/03-01 від 17.03.2024), які надіслала через Електронний кабінет платника податків.

15.04.2024 ОСОБА_1 отримала Відповідь ДПС України від 15.04.2024. вих. № 2205/13/99-00-06-02-02-09, з якої позивачу стало відомо, що рішенням ДПС України від 23.02.2022 № 2167/В/99-00-06-01-04-09 були залишені без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 30.06.2021 р. № 0-0829 та 28.12.2021 № 0-0829, а скарги платника податків - залишені без задоволення.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Пунктом 6.3 статті 6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи пп.266.2.1 п.266.1 ст. 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 за №5 «Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)» затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

До вказаного Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого 28.01.2015 рішенням Запорізької міської ради №5 (надалі Положення про податок на майно), внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 за №5, від 26.02.2016 за №30, від 25.08.2016 за №50, від 21.12.2016 за №49, від 26.04.2017 за №51, від 27.05.2020 за №49.

Відповідно до Положення про податок на майно, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:

-квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;

-будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;

-різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток, загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів).

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року), за 1 кв. метр бази оподаткування.

Приписами пп. б п.266.1.2 ст. 266 ПК України, визначено платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб, а саме:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Податкове повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Згідно матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,86 кв.м.

Отже, позивач є власником квартири, площа якої не перевищує 120 кв.м.

В той же час, відповідачем при розрахунку податку податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік та за 2020 рік, застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування 60 кв.м.

Проте, згідно Положення про податок на майно контролюючим органом має бути застосовано нульову ставку податку для нерухомого майна щодо квартири позивача, площа якої не перевищує 120 кв.м., чим порушено пп. 266.5.1. п. 266.5.1. ст. 266 ПК України та абз. 1 підп. 2.5.2 п. 2.5 ч. 2 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015 р. № 5 в редакції від 26.02.2016 р. №30.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, Відповідач посилається на норми Податкового кодексу, у т.ч. на пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України, який встановлює зменшення бази оподаткування об`єкту жилої нерухомості для квартири/квартир, незалежно від їх кількості на 60 кв.м., а також зазначає, що нормами ПК України не передбачено зміну розміру зменшення бази оподаткування об`єктів житлової нерухомості, у т.ч. їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб. А також зазначає, що рішення міської ради не повинні суперечити закону Податковому кодексу України.

Суд зазначає, що твердження Головного управління ДПС у Запорізькій області не відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Пункт 4.4. ст. 4 ПК України передбачає, що установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3. ст. 8 ПК України).

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 264 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Відповідно до пп. 266.5.1. п. 266.5.1. ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Таким чином, Податковий кодекс України надає повноваження територіальним громадам встановлювати ставки місцевих податків у межах граничних розмірів ставок, встановлених ПК України.

Враховуючи, що ПК України встановлено граничну (максимальну) ставку, встановлення Запорізькою міською радою мінімальної ставки в розмірі 0% для квартири/квартир площею до 120 кв.м., свідчить про прийняття рішення відповідно у межах повноважень та в порядку, передбаченому законом.

Також, суд звертає увагу на те, що станом на сьогоднішній день Рішення міської ради м. Запоріжжя №5 від 28.01.2015 про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та №30 від 26.02.2016, якими встановлено нульову ставку податку для квартир площа яких не перевищує 120 кв. метрів, не скасоване, а відтак - є діючим нормативно-правовим актом України і повинне застосовуватись до правовідносин, які є предметом розгляду по даній справі.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 15.05.2019 р. у справі №825/1496/17, встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, яким є відповідач у справі, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та є обов`язковими.

Крім того, суд також враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №817/2019/17, відповідно до якої фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією від 22.04.2024 ID 3055-8529-7583-9749.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 0-0829 від 30.06.2021 на суму 890, 76 грн. та № 0-0829 від 28.12.2021 на суму 787, 03 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова