Справа № 520/15876/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

20.06.2024 р. справа №520/15876/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 287 КАС України адміністративну справу за позовом

Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області (далі за текстом - заявник, позивач, Територіальне управління)
до третя особаВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1
провизнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Д.В. ВП № 74585155 від 25.04.2024 про накладення на територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області штрафу на користь держави у розмірі 5.100,00 грн; 2) визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Д.В. ВП №74585155 від 28.05.2024 про накладення на територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області штрафу на користь держави у розмірі 10.200,00 грн.

Аргументуючи вимоги заявник зазначив, що рішення суду своєчасно та у повному обсязі виконано заявником у межах повноважень та реальних можливостей. Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області у порядку та у спосіб, які встановлені чинним законодавством України вжило всі залежні від нього дії для виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2023р. у справі №520/4614/23. Виділення коштів з державного бюджету на фінансування не залежить від волі начальника територіального управління Служби судової охорони у Харківській області, а для вимагання від нього вчинення дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.

Відповідач з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову, зазначив, що рішення суду не виконано боржником - суб"єктом владних повноважень в частині проведення виплати коштів, а тому оскаржені штрафи застосовані правомірно.

Третя особа процесуального документу з власною правовою позицією по суті спору до суду не подала.

Згідно з ч.1 ст.205, ч.9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження.

Оскільки вжиті окружним адміністративним судом діючі механізми з`ясування об`єктивної істини за власною ініціативою безвідносно до доводів сторін та процесуальної поведінки учасників спору призвели до надходження до матеріалів справи сукупності доказів, обсяг яких повно та всебічно висвітлює обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі матеріалів справи, а тому суд, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

У межах справи №520/4614/23 заявником були заявлені вимоги: 1) Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 у розмірі 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць з 24 лютого 2022 року по 21 січня 2023 року; 2) Зобов`язати Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період з 24 лютого 2022 року по 21 січня 2023 року.

Отже, заявник ініціював спір з приводу ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2023р. у справі №520/4614/23 позов було задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168, з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року. Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168 за період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року.

Рішення суду набрало законної сили 16.12.2023р. та у справі №520/4614/23 ОСОБА_1 20.03.2024р. було видано виконавчий лист.

За цим виконавчим листом 29.03.2024р. державним виконавцем Відділу була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №74585155.

Листом від 18.04.2024р. №51.06-340 Територіальне управління повідомило виконавця, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі №520/4614/23 за позовом ОСОБА_1 щодо зобов`язання нарахування та виплати останній додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24 лютого 2022 року до 20.01.2023 року, Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області видало наказ від 18.12.2023 року №265 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі 318.260,37 грн. З метою забезпечення надходження коштів для оплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області 21 листопада 2023 року за №51.06-302/ССО письмово звернулося до розпорядника бюджетних коштів нижчого (другого) рівня - Голови Служби судової охорони з проханням збільшити кошторисні призначення по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Після надходження відповідних бюджетних асигнувань Територіальним управлінням буде здійснено виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в установленому порядку.

Постановою державного виконавця Відділу від 25.04.2024р. по ВП №74585155 на Територіальне управління як боржника у виконавчому провадженні за невиконання рішення суду без поважних причин було накладено 5.100,00грн. штрафу, оскільки рішення було виконане частково та боржником стягувачу не здійснено виплату нарахованої заборгованості з виплати додаткової винагороди.

Постановою державного виконавця Відділу від 28.05.2024р. по ВП №74585155 на Територіальне управління як боржника у виконавчому провадженні за невиконання рішення суду без поважних причин було накладено 10.200,00грн. штрафу, оскільки станом на 28.05.2024р. рішення суду у повному обсязі не виконано, а саме заборгованість у розмірі 318.260,37 грн не виплачена.

Стверджуючи про невідповідність закону рішень суб"єкта владних повноважень з приводу застосування штрафу, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Суспільні відносини з приводу примусового виконання рішень суду унормовані, насамперед, приписами, Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі за текстом - Закон № 1404-VIII) і Закону України від 02.06.2016р. №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Акти правозастосування індивідуальної дії, котрі віднесені законодавцем до кола виконавчих документів, згадані законодавцем у п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII; суб"єкти владних повноважень, до повноважень яких віднесено примусове виконання таких актів перелічені законодавцем у ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII; а заходи примусового виконання окреслені законодавцем у ст.10 Закону №1404-VIII.

Обов"язок кожного учасника суспільних відносин забезпечити виконання постановленого відносно нього судового акту обумовлений змістом ст.ст.129, 1291 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України від 02.06.2016р. №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", ч.2 ст.14, ч.1 ст.370, ч.2 ст.372 КАС України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п.1 ч.3 ст.18); накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п.16 ч.3 ст.18).

Означені повноваження можуть бути реалізовані державним виконавцем після вчинення управлінського волевиявлення у порядку ст.26 Закону №1404-VIII з приводу відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

За приписами ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За правилами ч.3 ст.63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд відзначає, що міра юридичної відповідальності учасника суспільних відносин - боржника у виконавчому провадженні за невиконання рішення суду запроваджена законодавцем у положеннях ст.75 Закону №1404-VIII, згідно з якою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч.1 ст.75); У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.75).

Звідси слідує, що виникнення у суб"єкта владних повноважень приводу на застосування штрафу у порядку ст.75 Закону №1404-VIII обумовлено одночасним існуванням сукупності таких факторів як: 1) обізнаність боржника відповідно з положеннями ст.28 Закону №1404-VIII з подією вчинення суб"єктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу відкриття виконавчого провадження; 2) проведення суб"єктом владних повноважень перевірки стану виконавчого провадження; 3) виявлення суб"єктом владних повноважень об"єктивних даних про наявність у боржника фізичної змоги виконати виконавчий документ, попри свідоме та умисне невжиття боржником комплексу організаційно-правових заходів, спрямованих для створення мінімально достатніх вимог для виконання вимог виконавчого документа, тобто відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа.

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що перевірка стану виконання виконавчого документа в залежності від обставин конкретної ситуації може відбуватись державним виконавцем як виключно за матеріалами виконавчого провадження, так і у спосіб прибуття державного виконавця за місцем знаходження боржника чи місцем розміщення майна боржника для з"ясування усіх юридично значимих факторів.

У даному конкретному випадку з"ясування обставин стану виконання боржником виконавчого документа об"єктивно не потребувало фізичного прибуття державного виконавця до місцезнаходження боржника.

З приводу такої обов"язкового елементу складу протиправного діяння за ст.75 Закону №1404-VIII як "невиконання рішення боржником без поважних причин" суд зауважує, що ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII і ч.2 ст.75 Закону №1404-VIII передбачено застосування штрафу не за неподання боржником державному виконавцю відомостей та доказів існування поважних причин невиконання виконавчого документу, а саме за не виконання рішення боржником за відсутності поважних причин.

Тому, у даному випадку юридичне значення має не обсяг матеріалів виконавчого провадження, а дійсна поведінка боржника в аспекті демонстрування щирого і доброчесного прагнення до виконання виконавчого документу.

Тому, зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли відсутність поважних причин невиконання рішення суду повинна бути встановлена державним виконавцем не лише за матеріалами виконавчого провадження, а за обставинами об"єктивної дійсності із належним умотивуванням відповідних суджень суб"єкта владних повноважень за критеріями ч.2 ст.2 КАС України.

Відтак, у рішенні суб"єкта владних повноважень про застосування штрафу у порядку ст.75 Закону №1404-VIII мають бути зазначені легально здобуті суб"єктом владних повноважень та вірно оцінені обставини фактичної дійсності, котрі поза розумним сумнівом доводять існування у боржника фізичної змоги виконати виконавчий документ з урахуванням свободи меж власної правової поведінки та наявних ресурсів.

За матеріалами справи судом установлено, що з метою виконання рішення суду у справі №520/4614/23, ТУ ССО у Харківській області здійснило розрахунок додаткової винагороди стягувачу та яка (з урахуванням обов`язків платежів) склала 318.260,37 грн. (а.с.22).

З метою забезпечення надходження коштів для оплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області 21.11.2023р. письмово звернулося до розпорядника бюджетних коштів вищого (другого) рівня Голови Служби судової охорони з проханням збільшити кошторисні призначення по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». (а.с. 23)

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі №520/4614/23 начальником Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області було видано наказ від 18.12.2023 року № 265 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 318.260,37 грн. (а.с.24).

Суд зауважує, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) суб`єкта владних повноважень викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України.

Обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений у першу чергу саме на субєкта владних повноважень ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів на спростування вимог приватної особи та зазначення у процесуальних документах належних аргументів відповідності закону реально вчиненого субєктом владних повноважень управлінського волевиявлення.

Разом із тим, суд вважає, що положення ч.2 ст.77 КАС України не спростовують процесуального обов"язку позивача за ч.5 ст.44, ч.2 ст.79, ч.4 ст.161 КАС України, не змінюють сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21

стандартів доказування обставин фактичної дійсності і не дозволяють визнати доведеними задекларовані позивачем - приватним суб"єктом права твердження про обставини об"єктивної дійсності виключно з причини неспростування суб"єктом владних повноважень за відсутності в матеріалах відповідних доказів на підтвердження реальності цих обставин.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зміст цієї норми процесуального закону було розтлумачено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд констатує, що заявник як боржник у межах виконавчого провадження у даному конкретному випадку забезпечив виконання виконавчого документу в частині проведення нарахування спірної суми грошового забезпечення публічного службовця, а суб"єкт владних повноважень не здобув об"єктивних даних про наявність у заявника як у бюджетної установи фізичної змоги здійснити виплату нарахованої суми коштів.

За відсутності підтвердженого матеріалами справи факту існування у заявника фізичної змоги провести виплату нарахованих коштів відсутність відповідних платежів не може бути кваліфікована у якості невиконання виконавчого документа без поважних причин, що є обов"язковою кваліфікуючою умовою складу правопорушення за ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII та за ч.2 ст.75 Закону №1404-VIII.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, позаяк під час реалізації управлінської функції контролю у галузі примусового виконання судових актів із достатньою повнотою не установив обставини фактичної дійсності стосовно виконання рішення суду в контексті причин невиконання (можливості виконання) боржником рішення суду, унаслідок чого вчинені управлінські волевиявлення не узгоджуються як із дійсним змістом нормативного регламентування, так і дійсними обставинами спірних правовідносин.

У даному конкретному випадку недоведеність суб"єктом владних повноважень підстав для застосування штрафу за невиконання виконавчого документу без поважних причин є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Д.В. ВП № 74585155 від 25.04.2024 про накладення на Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області штрафу у розмірі 5.100,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Д.В. ВП №74585155 від 28.05.2024 про накладення на Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області штрафу у розмірі 10.200,00 грн.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.6 ст.287 КАС України (протягом 10 днів з дати проголошення судового рішення).

Суддя А.В. Сліденко