Справа № 607/8140/24
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2024 Справа №607/8140/24

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Братасюка В.М., за участю секретаря судового засідання Тинкалюк Є.І., представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про часткове скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

10.04.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №217456 від 31.03.2024 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення в цій частині.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 31 березня 2024 року відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №217456 (надалі по тексту - Постанова), про визнання його винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 4 ст. 126 КУпАП та пп. 12.9. (б), 2.1. (а) Правил дорожнього руху України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 20400 грн. 00 коп.

Відповідно до зазначеної постанови, 31.03.2024 року о 17 год. 30 хв. на А/Д М-19 331 встановлено, що водій позбавлений права керування рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08.02.2024 р. на 12 місяців, чим порушено ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 4 ст. 126 КУпАП та пп. 12.9. (б), 2.1. (а) Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою позивач не погоджується, оскільки вона винесена з порушенням передбаченого законом порядку та за відсутності належних для цього підстав, у зв`язку з чим підлягає скасуванню як незаконна. Звертаю увагу суду, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУПАП, передбачає вину у формі прямого умислу, тобто суб`єкт правопорушення повинен не тільки керувати транспортним засобом, а й розуміти що його було позбавлено права керувати ним. 31 березня 2024 року, під час складання оскаржуваної Постанови, позивач дізнався про позбавлення мене права керування транспортним засобом. Після того, як дізнався про вказані обставини, представником було здійснення ознайомлення з матеріалами адміністративної справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджуєтеся клопотанням про ознайомлення. Представник ознайомився з матеріалами справи і в тому числі з постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вказує, що відповідно до супровідного листа суду від 27.12.2023 р. позивачу направили копію постанови за адресою - вул. Залізнична, 74/2, м. Львів, 79018, в той час, як протокол та відео містять інформацію про вірну адресу, а саме - АДРЕСА_1 . З яких підстав копія постанови була направлена за іншою адресою, не відомо. Апеляційна скарга також містить інформацію щодо того, що йому не було відомо про складання протоколу про адміністративне правопорушення. Позивачем також зазначалось, що навіть в «Дії» не прийшло повідомлення про розгляд справи відносно нього, про притягнення до відповідальності, а також про позбавлення права керування транспортним засобом. В той час як штраф складений 07 грудня 2023 року відобразився в «Дії». У зв?язку із наведеним зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 126 КУпАП та просить позов задовольнити.

24.08.2024 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, із змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього. Зазначає, що як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 217456 від 31 березня 2024 року, позивач 31 березня 2024 року 17 год 30 хв, керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_1 в смт В. Березовиця зі швидкістю 75 км/год при дозволеній 50 км/год без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від строком на 1 рік, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

В ході перевірки документів водія було встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року у справі N? 607/24523/23 ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана постанова станом на 31 березня 2024 року набрала законної сили. Згідно ч.4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20400 грн.). Вказаною постановою підтверджується, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку був повідомленим про місце і час розгляду справи, у судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні щодо позову заперечила, з підстав наведених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 березня 2024 року поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП була винесена постанова серії БАВ №217456 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 31.03.2024 року о 17 год. 30 хв. на А/Д М-19 331 км водій керуючи ТЗ в населеному пункті рухався зі швидкістю 75 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Та під час перевірки документів було встановлено, що водій позбавлений права керування т/з рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08.02.2024 р. на 12 місяців, чим порушено ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 4 ст. 126 КУпАП та пп. 12.9. (б), 2.1. (а) Правил дорожнього руху України.

Як вбачається із позовної заяви, позивач категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові щодо вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.3 ч.1ст.23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 4 статті 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він керував транспортним засобом в населеному пункті та рухався зі швидкістю 75 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Та під час перевірки документів було встановлено, що водій позбавлений права керування т/з рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08.02.2024 р. на 12 місяців, чим порушено ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 4 ст. 126 КУпАП та пп. 12.9. (б), 2.1. (а) Правил дорожнього руху України.

Згідно вимог п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція ч.4 ст.126 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Щодо доводів позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП через необізнаність про позбавлення його права керування транспортними засобами, то суд такі відхиляє, оскільки, як вбачається із змісту постанови Тернопільського апеляційного суду від 09.05.2024 у справі №607/24523/23, ОСОБА_1 про час, місце слухання справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП в Тернопільському міськрайонному суді 20 грудня 2023 року о 14 год. 00 хв. був повідомлений, що підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 630229 від 07 грудня 2023 року, а також відеозаписами із нагрудної камери патрульного поліції (файл export-бур14.тр4 з 03:15:55 год), а тому твердження позивача про те, що суд безпідставно розглянув справу за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, суд оцінює критично.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт порушення, позивачем ОСОБА_1 вимог п.2.1 (а) ПДР України, а саме водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП. Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.4 ст.126 КУпАП, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Таким чином, заперечення позивача щодо безпідставності винесення постанови спростовуються вищевказаними доказами та звернення його до суду пов`язане не із захистом порушених прав у сфері публічно-правових відносини, а є обранням останнім способу захисту на уникнення адміністративної відповідальності. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач, мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч.1 ст.8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Втім, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Приймаючи рішення, суд враховує, що визначений правовою нормою ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позову без задоволення.

Також відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати, а саме судовий збір йому не відшкодовується.

Керуючись ст.ст.2, 9, 72, 77, 143, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 121-3, 126, 247, 251, 252 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №217456 від 31.03.2024, залишити без змін.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про часткове скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, адреса місця знаходження: вул.Котляревського, 24, м.Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. М. Братасюк