Справа № 607/10893/24
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2024Справа №607/10893/24

17 червня 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

-з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, інспектора ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Семеніва Івана Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, інспектора ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Семеніва І.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2061841 від 03 травня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 03 травня 2024 року інспектором ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Семенів І.В. винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 340 грн. Згідно оскаржуваної постанови, 03 травня 2024 року по вул. Чайковського у м. Бережани він, керуючи транспортним засобом «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.15 «Рух трансопртних засобів маса яких перевищує 3,5 тонни заборонено», чим порушено вимоги п. 8.4 ПДР України.

З оскаржуваною постановою він не погоджується та вважає, що вона підлягає скасуванню.

Зазначає, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , маса транспортного засобу «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 без навантаження становить 3200 кг, тобто 3,2 тонни. На час керування вказаним транспортним засобом останній був без навантаження. Таким чином, враховуючи масу транспортного засобу без навантаження, йому не було заборонено керувати зазначеним автомобілем в зоні дії дорожнього знаку 3.15., тому вимог п. 8.4 ПДР України він не порушував та в його діях відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.

Окрім того, під час складення оскаржуваної постанови працівником поліції не будо здобуто жодного доказу про дійсну масу транспортного засобу «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , зокрема шляхом його зважування.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

29 травня 2024 року представник відповідача подав відзив на позов.

Вказав, що 03 травня 2024 року о 13 год 31 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що по вул. Лепких у м. Бережани під дію знаку 3,5 тонни заїхав автомобіль марки «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 . В ході розгляду вказаного звернення поліцейським ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капралом поліції Семенівим І.В. винесено оскаржувану постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно оскаржуваної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Чайковського у м. Бережани, порушив вимоги дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 3,5 тонни заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України.

Зазначив про безпідставність тверджень позивача про те, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , маса автомобіля без навантаження становить 3200 кг та на час керування автомобілем останній не був навантажений. Так, положеннями п. 1.10 ПДР України передбачено, що фактична маса це сама спорядженого транспортного засобу, яка визначена його технічною характеристикою, з водієм та вантажем. Таким чином, фактичною масою в даному випадку є маса передбачена технічними характеристиками, а саме 7,5 тонн.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Також, представником відповідача до відзиву долучено відеоматеріали на CD-диску.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав поданий позов та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо у поданому відзиві просив справу слухати без участі їх представника.

Судом встановлено, що 03 травня 2024 року поліцейським ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капралом поліції Семенівим І.В. була винесена постанова серії ЕНА №201841 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 03 травня 2024 року о 13 год 50 хв. по вул. Чайковського у м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області, позивач, керуючи транспортним засобом «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 3,5 тонни заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України порушення вимог дорожніх знаків.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , повна маса транспортного засобу «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 7500 кг (7,5 тонни), маса без навантаження 3200 кг (3,2 тонни).

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівника поліції вбачається, що 03 травня 2024 року працівники поліції прибули за викликом по вул. Чайковського у м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області. На місці події працівниками поліції було виявлено транспортний засіб марки «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який порушив вимоги дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 3,5 тонни заборонено», оскільки в`їхав в зону дію вказаного дорожнього знаку.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність у тому числі за порушення вимог дорожніх знаків.

Згідно ПДР України дорожній знак 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує ... т, заборонено» забороняється рух транспортних засобів, у тому числі їх составів, загальна фактична маса яких перевищує зазначену на знаку.

В силу вимог п. 8.4 (в) ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до вимог п. 1.10 ПДР України фактична маса маса спорядженого транспортного засобу, яка визначена його технічною характеристикою, з водієм та вантажем.

Факт порушення позивачем дорожнього знаку 3.15 та вимог пункту 8.4 (в) ПДР України, а саме те, що останній здійснив рух в зону дії дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 3,5 тонни заборонено», підтверджується відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які долучені до матеріалів справи.

Позивачем не спростовано належними та достатніми доказами обставини викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності у його діях складу правопорушення.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що враховуючи масу транспортного засобу без навантаження, яка становить 3,2 тонни, йому не було заборонено керувати зазначеним автомобілем в зоні дії дорожнього знаку 3.15. тому.

Встановлено, що згідно вимог пункту 1.10 ПДР України фатичною масою є маса спорядженого транспортного засобу, яка визначена його технічною характеристикою, з водієм та вантажем.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , повна маса транспортного засобу «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 7500 кг (7,5 тонни), маса без навантаження 3200 кг (3,2 тонни).

Таким чином, фактичною масою транспортного засобу «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач 03 травня 2024 року, є 7500 кг (7,5 тонни).

При цьому, та обставина, що вказаний транспортний засіб міг бути без навантаження (пустим), як про це зазначає позивач, не має правового значення для вирішення справи по суті, оскільки дія знаку забороняє рух транспортних засобів виходячи із їх повної (фактичної) маси, яка зазначається у технічному паспорті та не залежить від маси транспортного засобу без навантаження.

Відтак, позивач 03 травня 2024 року, керуючи транспортним засобом «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , фактична маса якого становить 7,5 тонни, порушив вимоги дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 3,5 тонни заборонено» та вимог п. 8.4 (в) ПДР України.

Таким чином, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 3,5 тонни заборонено» та пункту 8.4 (в) ПДР України.

Відтак, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, які б спростовали факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог не має, а постанова про накладення стягнення серії ЕНА №2061841 від 03 травня 2024 року винесена працівником ВП №1 (м. Бережавни) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у відповідності до вимог чинного законодавства.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У випадку відмови у задоволенні позову, витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, інспектора ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Семеніва Івана Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ЕНА №2061841 від 03 травня 2024 року відмовити, а постанову залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, вул. Валова, 11, м. Тернопіль; ;

Інспектор ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Семенів Іван Володимирович, вул. С. Бандери, 8, м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області.

Повне рішення складено 17 червня 2024 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька