Справа № 160/1944/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2024 рокуСправа №160/1944/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
22.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними з таких питань:
2) припинення виплати пенсії за довіреністю та одноразової доплати з червня 2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
2) виплатити різницю між перерахованим розміром одноразової доплати та розміром одноразової доплати, задекларованою у Звіті Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;
3) відновити виплату пенсії за довіреністю (разом з одноразовою доплатою) з червня 2023 року, із зазначенням у відомостях виплати пенсії позначки про продовження виплати пенсії за довіреністю та даних нового паспорта громадянина України позивача для виїзду за кордон;
4) нарахувати та виплатити компенсацію за нараховані, але не виплачені пенсію та одноразову доплату з червня 2023 року по місяць відновлення виплати пенсії, відповідно до норм статей 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
В обґрунтування позову позивач посилається на протиправний розрахунок одноразової грошової виплати на виконання судового рішення, у зменшеному розмірі на відміну від розрахунків позивача. Крім того, позивач вказує на протиправне припинення виплати пенсії уповноваженій позивачем особі за довіреністю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
18.03.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Зазначає, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. Розмір пенсійної виплати перерахований відповідно до судових рішень, що набрали законної сили та приведений у відповідність до матеріалів пенсійної справи. Щодо припинення виплати пенсії, відповідач вказує на те, що виплата пенсії представнику позивача припинена через встановлені розбіжності в паспортних даних позивача, після усунення виявлених розбіжностей виплату пенсії буде поновлено. Підстав для задоволення позову не вбачається.
Позивачем до суду надіслано відповідь на відзив, в якому останній посилаючись на доводи позовної заяви вказує на безпідставність заявлених заперечень та намагання відповідача уникнути належного виконання судових рішень щодо нарахування та виплати пенсії позивачу.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .
Позивач постійно мешкає на території Ізраїлю та перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль з 09.01.2002, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті для виїзду за кордон.
Як вбачається з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , на підставі його заяви протоколом від 10.10.1996 позивачу було призначено пенсію за віком на загальних підставах з 09.09.1996.
12.11.1999 позивач звернувся до Інгулецького міськсоцзабеза м.Кривого Рогу із заявами про закриття його пенсійної справи, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в Ізраїль, та про виплату, у зв`язку з виїздом, пенсії за 6 місяців з 04.12.1999 по 04.06.2000.
На підставі наведеної заяви, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю в грудні 1999 року ОСОБА_1 була виплачена пенсія за віком за шість місяців вперед, пенсійні справу було закрито і подальшу виплату пенсії припинено.
У зв`язку з визнанням неконституційними положення Закону України, який передбачає припинення виплати пенсії громадянам України, які виїжджають на постійне місце проживання до країни з якими Україна не має відповідних міжнародних договорів, позивач звертався до управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком, проте йому було відмовлено у поновлені виплати пенсії.
Наведені обставини були підставою для звернення позивача у 2012 році до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу за захистом своїх прав.
10.05.2012 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу винесено постанову у справі №416/429/2012, якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області (правонаступником прав і обов`язків якого є ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) поновити з 22 липня 2011 року виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за віком.
На виконання постанови Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10.05.2012, позивачу було поновлено виплату пенсії з 22.07.2011. Поновлення виплати пенсії підтверджується розпорядженням №2610 від 19.07.2013, копія якого міститься в матеріалах справи.
Не погоджуючись із проведеним перерахунком розміру його пенсії з 22.07.2011, позивач звернувся до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із новим позовом.
Постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2014 по справі №213/1119/14-а позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Визнано ОСОБА_1 непрацюючим пенсіонером згідно поданої ним 15 жовтня 2013 року копії трудової книжки. Визнано протиправною відмову УПФУ в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як «дитині війни» у відповідності до вимог діючого законодавства. Визнано протиправною відмову УПФУ в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії, як непрацюючому пенсіонеру з 01 жовтня 2013 року відповідно до пенсійного законодавства. Зобов`язати УПФУ в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, згідно вимог пенсійного законодавства, а саме: провести доплату до пенсії, як «дитині війни»; провести індексацію розміру пенсії за віком на підставі ч.1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня поновлення виплати пенсії - 22.07.2011 і в подальшому, у відповідності до вимог ст. 4 абз.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»; провести перерахунок доплати до пенсії за віком за понаднормативний стаж у відповідності до ч.3 ст.42, та абзацем 2 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як непрацюючому пенсіонеру з урахуванням відповідного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" із змінами і доповненнями, починаючи з 01.10.2013 та в подальшому, у відповідності до вимог діючого законодавства. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії у зв`язку з перерахунком складових пенсійної виплати відповідно до задоволеної частини вимог. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 апеляційну скаргу УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 24.09.2014 у справі №213/1119/14-а скасовано в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2012 з урахуванням коефіцієнту 1,0352, встановленого пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України N 257 від 26.03.2012 «Про підвищення розмірів пенсій у зв`язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника», та задоволено позов в цій частині. В іншій частині постанову суду залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.02.2016 по справі №213/1119/14-а касаційну скаргу УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області залишено без задоволення. Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року в нескасованій частині та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року залишено без змін.
Також, у 2016 році позивач звертався до суду з позовом до Криворізького південного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з питань індексації розміру його пенсії з січня 2015 року, виплатити йому недоотриманої суми та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з затримкою виплат з вини Криворізького південного об`єднаного УПФУ Дніпропетровської області.
Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 06.01.2017 по справі №211/3239/16-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017, позовні вимоги було задоволено. Визнано дії Криворізького південного об`єднаного УПФУ в Дніпропетровській області протиправними: по нарахуванню індексації пенсії ОСОБА_1 з січня 2015 року та в подальшому з застосуванням коефіцієнта індексації встановленого для індексації пенсії в грудні 2014 року, а також по не нарахуванні індексації пенсії з січня 2015 року та в подальшому, виходячи з розмірів індексів споживчих цін за цей період, розрахованих наростаючим підсумком, рахуючи базовим місяцем - грудень 2013 року. Зобов`язано Криворізьке південне об`єднане УПФУ в Дніпропетровській області: перерахувати пенсію ОСОБА_1 з січня 2015 року і в подальшому, проіндексувавши пенсію за нормами статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282 від 03.07.1991 та п. 1.1,4 та 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого Кабінетом Міністрів України №1078 від 17.07.2003, виходячи з індексів споживчих цін за цей період, розрахованих наростаючим підсумком, виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму в зв`язку з перерахунком його пенсії з січня 2015 року і в подальшому, а також виплатити компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з затриманням виплати повністю проіндексованої пенсії, починаючи з січня 2015 року і в подальшому, у відповідності з вимогами абзацу 8 пункту 4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого Кабінетом Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 та статті 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати».
У серпні та жовтні 2020 року позивач звертався до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявами про відновлення виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 21.07.2011 включно.
Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не відновлення йому виплати з 07.10.2009 по 21.07.2011 призначеної раніше пенсії, бажаючи відновити її виплату, з нарахуванням усіх доплат і підвищень до пенсії, а також бажаючи отримати компенсацію втрати частини доходу, в зв`язку з відмовою виплати з вини ГУ ПФУ відновленої пенсії за зазначений період, позивач знову звернувся до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі №160/571/21 позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у відновленні ОСОБА_1 виплати призначеної раніше пенсії за період з 07.10.2009 по 21.07.2011 Зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяви позивача про відновлення виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 21.07.2011 включно, які були ним подані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у серпні та жовтні 2020 року, з урахуванням висновків суду, та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України. В іншій частині позовних вимог було відмовлено, у зв`язку з їх передчасністю.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі №160/571/21 набрало законної сили 07.09.2021, про що міститься відповідна відмітка у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

При цьому, як встановлено судом, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.05.2022 по справі №211/3239/16-а касаційну скаргу Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задоволено частково. Постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.01.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 18.01.2016 включно - скасовано, і позовні вимоги в цій частині залишено без розгляду. В решті постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.01.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 - залишено без змін.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі№160/14025/22 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині здійсненого нарахування поновленої позивачу пенсії з 07.10.2009 по 21.07.2011 включно у розмірі 74,70 грн. в місяць, який наведено у розрахунку станом на 02.06.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 у повній відповідності до норм пенсійного законодавства України, чинного у спірний період, а саме: перерахувати розмір поновленої пенсії з 07.10.2009 по 21.07.2011 включно з усіма надбавками та підвищеннями, передбаченими нормами статей 25, 27, 28, частини 2 статті 40, частин 2 та 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 4 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Законів України «Про державний бюджет України» на 2009 (стаття 54), 2010 (стаття 52), та 2011 (стаття 21) роки, частиною 1 статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та постанов Кабінету Міністрів України № 308 від 14.04.2010 та № 430 від 20.04.2011.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині здійсненого з 22.07.2011 по 27.12.2022 (дата прийняття рішення у цій справі) перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 наведеного у розрахунках від 02.06.2022, 29.06.2022 та 07.07.2022, який призвів до суттєвого зменшення розміру пенсії позивача та здійснений з порушенням приписів ч.4 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині виплати з 01.03.2022 по 27.12.2022 зменшеної пенсії ОСОБА_1 , розмір якої перерахований без урахування вимог частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір виплаченої пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 по 27.12.2022 відповідно до норм частини 2 та 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» та пунктів 1 та 5 постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 з урахуванням розміру пенсії, яку він отримував з 22.07.2011 по лютий 2022 року включно.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити недоотриману суму пенсії у зв`язку з перерахунком пенсії з 07.10.2009 по 21.07.2011 включно, та з 01.03.2022 по 27.12.2022.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

Рішення суду у справі №160/14025/22 набрало законної сили 27.01.2023.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 встановлено судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі №160/14025/22. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення у справі та докази такого виконання.

До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі №160/14025/22.

Так, у звіті пенсійний орган зазначав, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 по адміністративній справі №160/14025/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009. Доплата пенсії за період з 07.10.2009 по 31.07.2023 у розмірі 63133,88 грн виплачена в серпні 2023 року. Пенсія перераховується на поштове відділення №50102, Дата виплати пенсії 22 число.

Також у звіті звернуто увагу, що для отримання грошових коштів нарахованих на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 по адміністративній справі №160/14025/22 позивачу необхідно звернутися до поштового відділення №50102.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі №160/14025/22.

ОСОБА_1 не погодився з розрахунком пенсійного фонду щодо здійсненого перерахунку пенсії як в частині періоду такого розрахунку так і в частині перерахованих сум.

Наведене обумовило звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як установлено статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За загальним правилом для захисту чи поновлення своїх порушених прав і законних інтересів позивач, на користь якого ухвалено вказане судове рішення, має право подати заяву до суду першої інстанції. Така форма судового контролю з ініціативи учасника справи встановлена статтею 383 КАС України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Крім того, суд зазначає, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання повторного позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382 Кас України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до належного виконання судового рішення.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо перерахунку розмір одноразової доплати (63133,88 грн) у зв`язку з перерахунком розміру щомісячної пенсії за періоди з 07.10.2009 до 21.07.2011 та з 01.03.2022 до 31.07.2023.

Щодо припинення виплати пенсії.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.

24.11.2021 ОСОБА_1 виписано довіреність на ОСОБА_2 щодо захисту мої інтересів довірителя в органах ПФУ всіх рівнів, зокрема, отримання, подавання та підпис від імені довірителя заяв та документів щодо його пенсії. Довіреність засвідчена у Посольстві України в Ізраїлі.

Крім того, 24.11.2021, позивач засвідчив у Посольстві України в Ізраїлі заяву про продовження виплати пенсії за довіреністю з 01.01.2022. Копія довіреності та заява були передані представником ОСОБА_1 відповідачу у січні 2022 року.

07.12.2022 позивач в Посольстві України в Ізраїлі засвідчив нову заяву про виплату пенсії за довіреністю з 01.01.2023. Ця заява передана представником ОСОБА_1 відповідачу у січні 2023 року.

В червні 2023 року у виплаті пенсії на поштовому відділені представнику позивача відмовлено, через відсутність підтвердження ПФУ можливості виплати пенсії представнику пенсіонера за довіреністю. На запит щодо підстав такої відмови відповідачем зазначено про те, що дані паспорта позивача у відомості не збігаються з даними паспорта в довіреності.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що в вересні 2019 року позивачем отримано новий паспорт по закінченню строку дію попереднього. Копію нового паспорту, засвідчену нотаріусом та апостилем, було передано відповідачу у січні 2020 року, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.

Вважаючи протиправним припинення виплати пенсії за довіреністю позивач звернувся до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, пенсія відповідає ознакам такої категорії як власність, а тому не залежить від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених ч. 4 ст. 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Поряд з цим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Зазначений підхід узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 30 січня 2020 року у справі № 489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі № 540/4060/20.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058, пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Ст. 5 Закону № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правленні Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 1.2 Порядку № 22-1 заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.

Заява про виплату пенсії за місцем фактичного проживання через уповноважену організацію подається заявником згідно з Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279.

Отже, Закон № 1058 і Порядок № 22-1 передбачають два способи виплати пенсії:

1.за місцем фактичного проживання через уповноважену організацію;

2.через установи банків.

Порядок № 1279 затверджений п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги» (далі Постанова КМУ № 1279) і визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Пунктом 32 Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги» передбачено, що через рік дії довіреності уповноважений орган у відомості, списку навпроти прізвища одержувача проставляє відмітку щодо поновлення заяви про виплату пенсії, грошової допомоги за довіреністю.

Згідно ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним і передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав тільки в випадках, прямо передбачених законом.

Припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

Будь-якого рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Разом з тим, фактичне припинення виплати пенсії позивачу сторонами визнається та має свій формальний прояв у непроставленні відмітки у відомостях щодо отримання пенсії за довіреністю.

Суд ви знає такі дії відповідача протиправними, оскільки законних підстав для припинення виплати пенсії відповідачем не зазначено, передбаченого законом рішення не прийнято.

Доводи відповідача, висловлені у відзиві щодо необхідності особистого звернення пенсіонера до органу пенсійного фонду з заявою про отримання пенсії за довіреністю, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Жоден з пунктів Порядку №22-1 (у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16 грудня 2020 року № 25-1) не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про виплату пенсії за довіреністю особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін «заявник», на переконання суду, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Крім того, з урахуванням відсутності чіткого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Як вбачається з доводів відзиву, відповідач посилаючись, зокрема, на п.10 Порядку №1596, та вказуючи, що виплата пенсії призупинена, не зазначає жодних інших підстав невиплати пенсії за довіреністю, крім необхідності позивачу з`явитися до територіального органу Пенсійного фонду України та надати відповідні заяви для вирішення питання поновлення виплати пенсії/виплати пенсії за довіреністю.

Як зазначає Верховний Суд в рішенні від 20 січня 2022 року по справі № 280/4551/21, очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009. подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.

За встановлених вище обставин суд вважає, що з огляду на те, що місцем фактичного проживання позивача є країна Ізраїль, пункт 4 Порядку №1596 до цих спірних правовідносин не застосовується, оскільки його положення стосуються осіб, які мають фактичне місце проживання в Україні. Відсутність у позивача фактичного місця проживання в Україні не може бути підставою для зупинення виплати пенсії, враховуючи також те, що позивач подавав в установленому порядку заяву про виплату пенсії за довіреністю.

Доводи відповідача щодо наявності розбіжності щодо паспортних даних ОСОБА_1 та наданою довіреністю спростовуються матеріалами пенсійної справи позивача, що містять дані оновленого паспорту, копії довіреностей виписаних на підставі даних оновленого паспорту.

Щодо компенсації втрати частини доходів.

Частиною 2 статті 49 Закону №1058-ІV передбачено поновлення виплати пенсії в порядку, передбаченому статтею 46 цього Закону.

Відповідно до статті 46 Закону №1058-ІVнараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Оскільки відповідачем протиправно припинено виплату пенсії позивача, а у випадку поновлення виплати пенсії підлягає застосуванню положення статті 46 Закону №1058-ІV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів щодо правомірності своїх дій в частині відмови в компенсації втрати частини доходів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, про необхідність компенсації втрати частини доходів з дати припинення виплати пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1073,60 грн, що документально підтверджується квитанцією від 10.11.2023.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1073,60 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 715,73 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 за довіреністю з червня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м Дніпро, 49094, ) відновити виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за довіреністю з червня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м Дніпро, 49094, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію за нараховану, але не виплачену пенсію з червня 2023 року по місяць відновлення виплати пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати за подачу позову до суду у розмірі 715 грн. 73 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна