Справа № 161/6718/24
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6718/24
Провадження № 2-а/161/108/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі

головуючої судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судових засідань Вольської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що 17.03.2024 на вул. Набережна, 25 у м. Луцьку був зупинений транспортний засіб марки «BMW», пасажиром якого він був. 17.03.2024 поліцейським винесено постанову серія ЕНА № 1676646, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.127 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення. Із вказаної постанови вбачається, що він притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 17.03.2024 о 05 год. 29 хв. в м. Луцьку по вул. Набережна, 25, перебував на проїзній частині в темну пору доби без світловідбиваючих елементів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.4.4. Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Зазначену постанову він вважає незаконною, оскільки в його діях не було складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.127 КУпАП. Після зупинки 17.03.2024 по вул. Набережна, 25 у м. Луцьку, транспортного засобу марки «BMW», пасажиром якого він був, він вийшов з автомобіля, проте не рухався на проїзній частині дороги або узбіччі, оскільки весь час перебував біля вказаного автомобіля, в якому була увімкнена аварійна сигналізація та автомобіль патрульних поліцейських, в яких були увімкнуті проблискові маячки. Таким чином, оскільки він не рухався ні на проїзній частині дороги, ні на узбіччі, обов`язку щодо використання світлоповертальних елементів (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи у нього не було. Проте, його взуття має світлоповертальні елементи. Крім цього, вказівка у постанові серія ЕНА № 1676646 від 17.03.2024 на те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння є незрозумілою, оскільки будь-якого медичного огляду з цією метою працівниками поліції не проводилося. Також, під час розгляду справи, він наголошував працівникам поліції на тому, що він вимагає залучити йому адвоката.

Копію оскаржуваної постанови він отримав 22.03.2024 засобами поштового зв`язку, що підтверджується реєстром відправлень АТ «Укрпошта», а тому строк на оскарження постанови серія ЕНА № 1676646 від 17.03.2024 ним пропущений з поважної причини.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд, поновити йому строк на оскарження постанови серія ЕНА № 1676646 від 17.03.2024, скасувати її та стягнути з відповідача понесені у справі судові витрати.

Ухвалою судді від 09.04.2024 адміністративний позов залишено без руху.

Позивачем на виконання вимог ухвали, усунуто зазначені в ній недоліки у визначений строк.

Ухвалою судді від 17.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, обґрунтований тим, що 17.03.2024 під час несення служби поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 (далі - поліцейський) у м. Луцьк по вул. Набережній, 25, було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме те, що особа чоловічої статі порушує правила використання світлоповертальних елементів та знаходиться на проїздній частині автодороги. Зафіксувавши факт вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, поліцейський підійшов до пішохода, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, підставу перевірки документів для встановлення особи та попросив пред`явити документи на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». Позивач надавати документи для встановлення його особи відмовився та виявив бажання проїхати разом з працівниками поліції до РУП ГУНП у Волинській області для встановлення особи. Перебуваючи у приміщені РУП ГУНП у Волинській області було встановлено особу позивача та факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 4.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 127 КУпАП. Враховуючи вищевказані обставини було прийнято рішення про проведення розгляду справи, щодо позивача. Перед початком розгляду справи ОСОБА_1 було роз`яснено його права, відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Зазначає, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку. Таким чином, поліцейським було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи. Посилаючись на викладене, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, де підтримав раніше викладену у позовній заяві позицію.

Дослідивши надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова була отримана позивачем засобами поштового зв`язку 22.03.2024, а відтак позивачем пропущено строк на звернення до суду з поважних причин, а тому, суд вважає за необхідне поновити останньому строк на звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 17.03.2024 поліцейським винесено постанову серія ЕНА № 1676646, відповідно до якої ОСОБА_1 17.03.2024 о 05 год. 29 хв. в м. Луцьку по вул. Набережна, 25 перебував на проїзній частині в темну пору доби без світло відбиваючих елементів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.4.4 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.127 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680,00 грн.

Згідно з п.4.4 ПДР в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

Приписами ч.1 та ч.3 ст. 127 КУпАП непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі порушення, вчинені особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, які перебувають у стані сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КУпАП, зафіксовано в оскаржуваній постанові.

Згідно правового висновку Верховного Суду у справі №338/1/17 помилковим є посилання на постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Із дослідженого судом відеозапису, вбачається, що поліцейський підходить до особи чоловічої статті, яку просить пред`явити документ, що підтверджує його особу (01:49:55 відеозапису), на що особа відмовляється це зробити та каже, що бажає проїхати до відділення поліції. У відділенні поліції встановлено, що такою особою є ОСОБА_1 , якому поліцейський роз`яснив його права та повідомив, що вчинені ним дії підпадають під ознаки ч.1 ст.127 КУпАП.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 17.03.2024 о 05 год. 29 хв. в АДРЕСА_1 перебував на проїзній частині в темну пору доби без світло відбиваючих елементів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Пояснення свідків, які підтвердили такі обставини також відсутні.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.127 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевказану норму чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 606,50 грн., сплачені останнім при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72-77, 139, 243-246, 250, 286, 293 КАС України, ч.3 ст.127 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 1676645 від 17 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.127 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.127 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України в користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 606 (шістсот шість) гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Відповідач Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України (адреса: вул. Залізнична, 15, м. Луцьк).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта