Справа № 280/3485/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 червня 2024 року Справа № 280/3485/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають у нарахуванні складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 10 листопада 2022 року по 31 грудня 2022 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт, та невжиття заходів щодо перерахунку грошового забезпечення, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату (доплату) ОСОБА_1 розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової ставки за вислугу років, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт за період з 10 листопада 2022 року по 31 грудня 2022 року з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають у нарахуванні складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт, та невжиття заходів щодо перерахунку грошового забезпечення, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату (доплату) ОСОБА_1 розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової ставки за вислугу років, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають у нарахуванні складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 01 березня 2024 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт, та невжиття заходів щодо перерахунку грошового забезпечення, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату (доплату) ОСОБА_1 розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової ставки за вислугу років, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01 січня 2024 року на відповідний тарифний коефіцієнт за період з 01 січня 2024 року по 01 березня 2024 року з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму грошової допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року, на 01 січня 2024 року та множенням на відповідний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 - 2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року, на 01 січня 2024 року та множенням на відповідний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову вказує, що у період з 10 листопада 2022 року по 01 березня 2024 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та на цей час позивача знято з усіх видів забезпечення. При цьому, відповідач протиправно, починаючи з 10 листопада 2022 року розраховував грошове забезпечення позивача із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, що призвело до порушення майнових прав позивача. На заяву представника позивача про нарахування та виплату позивачу, починаючи з 10 листопада 2022 року по день виключення зі списків особового складу грошове забезпечення відповідно до пункту 4 постанови КМ України 704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званням у 2020, 2021,2022,2023, 2024 роках шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 рік, 01 січня 2023 рік та 01 січня 2024 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум, а також щодо застосування вказаного розміру прожиткового мінімуму при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань інших щомісячних основних та додаткових видів з 10 листопада 2022 року по день виключення зі списків особового складу, відповідач станом на дату звернення до суду із позовом відповіді не надав, перерахунок грошового забезпечення позивача не здійснив. Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду зданим позовом.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також, вказаною ухвалою судді від у відповідача витребувано інформацію щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався під час нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2022 2024 роках, а також інформацію щодо виплати позивачу вищезазначених допомог у спірний період.

30 квітня 2024 року представником позивача до матеріалів справи долучено відповідь відповідача на заяву про нарахування та виплату позивачу, починаючи з 10 листопада 2022 року по день виключення зі списків особового складу грошове забезпечення відповідно до пункту 4 постанови КМ України 704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званням у 2020, 2021,2022,2023, 2024 роках шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 рік, 01 січня 2023 рік та 01 січня 2024 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум, а також щодо застосування вказаного розміру прожиткового мінімуму при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань інших щомісячних основних та додаткових видів з 10 листопада 2022 року по день виключення зі списків особового складу, яка містить інформацію про відсутність підстав для такого перерахунку.

01 травня 2024 року представник відповідача подав до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням величину прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства. Окрім того вказує, що у спірний період Військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні у військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) у період із 10 листопада 2022 року по 26 березня 2023 року відповідно до телеграми ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих.№154/181/2-772 від 30.11.2022 року. На підставі телеграми ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих.№154/181/2-380 від 27 березня 2023 року від 27 березня 2023 року, військова частина НОМЕР_2 з 27 березня 2023 року була знята з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_3 та зарахована встановленим порядком на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з присвоєнням коду розпорядника коштів (одержувача) у Військово-Морських Силах Збройних Сил України. Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення. Вищезазначене, на думку відповідача свідчить про те, що він є неналежним відповідачем по справі. Просить у задоволенні позову відмовити.

03 травня 2024 року представником позивача до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» подано відповідь на відзив у якій останній не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов. Окрім того, вказує, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , а відтак саме вона є належним відповідачем по справі. Позов просить задовольнити.

07 травня 2024 року представником відповідача до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до суду подано заперечення, в яких останній акцентує увагу суду на тому що у спірний період відповідач перебував на грошовому забезпеченні у інших військових частин, які з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах ід 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19 мають виступати у якості відповідачів по справі. В задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

У період з 10 листопада 2022 року по 01 березня 2024 року позивача проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що сторонами у справі не заперечується.

10 листопада 2022 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №2 позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду.

01 березня 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 62 позивача звільнено із займаної посади й виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

06 березня 24 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом про надання інформації, в якому, зокрема просив повідомити про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався відповідачем під час обчислення та виплати грошового забезпечення та соціальних виплат у 2022-2024 роках.

У відповідь на адвокатський запит представником позивача отримано лист № 41/4775 від 23 березня 2024 року, згідно якого нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення у 2022 2024 роках здійснювалось виходячи із розміру 1762 грн.

04 квітня 2024 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплати позивачу, починаючи з10 листопада 2022 року по день виключення зі списків особового складу грошове забезпечення відповідно до пункту 4 постанови КМ України 704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званням у 2020, 2021,2022,2023, 2024 роках шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2022 рік, 01 січня 2023 рік та 01 січня 2024 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум, а також застосувати вказаний розмір прожиткового мінімуму при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань інших щомісячних основних та додаткових видів з 10 листопада 2022 року по день виключення зі списків особового складу.

Станом на дату звернення позивача до суду із позовом відповідь на вищезазначену заяву ані позивачем, ані відповідачем не надавалась. Перерахунок грошового забезпечення та допомог здійснено також не було.

Вважаючи дії відповідача щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 10 листопада 2022 року по 01 березня 2024 року протиправними без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2022 2024 роках протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі за текстом - Закон № 2011-XII), яким передбачено, зокрема,:

- держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII );

- до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина 2 статті 9 Закону № 2011-XII );

- грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. (частині 4 статті 9 Закону № 2011-XII).

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01 березня 2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Приміткою 1 Додатку 1 до Постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень ( примітка Додатку 14 до Постанови №704).

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову №103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Аналіз наведених вище норм права в системному взаємозв`язку свідчить, що станом на 01 березня 2018 року пункт 4 постанови № 704 визначав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.

Тобто відновлено первинну редакцію пункту 4 Постанови № 704 щодо визначення розрахункової величини для визначення посадових окладів з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Ключовим спірним питанням у даній справі є право позивача на отримання грошового забезпечення, обчисленого з застосуванням розрахункової величини - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Своєю чергою застосування згаданих нормативних актів вже було предметом розгляду у Верховному Суді, та практика Верховного Суду у цій категорії справ є усталеною та послідовною, тому правові позиції Верховного Суду підлягають застосуванню при вирішенні даних спірних правовідносин відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Так, Верховний Суд у постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 дійшов таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:

(1) з 01 січня 2020 року положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».

Дані висновки Верховного Суду у вказаній справі вмотивовані, з-поміж іншого, таким:

- « на думку колегії суддів зазначення у пункті 4 Постанови №704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

- «Разом з цим, колегія суддів наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили. «

- « При цьому колегія суддів зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року. У свою чергу, Закон України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон № 294-IX) та Закон № 1082-IX таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року на 2020 та 2021 роки, відповідно, не містять. Тобто, положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року до 01 січня 2020 року - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.»

- «Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).»

- « При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».

Такий самий підхід Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду застосував також у постановах від 31 серпня 2022 року у справі №120/8603/21-а, від 16 листопада 2022 року у справі №120/648/22-а, від 04 січня 2023 року у справі № 640/17686/21, від 10 січня 2023 року у справі № 440/1185/21, від 23 травня 2023 року у справі №380/22021/21 та від 18 січня 2024 року у справі № 240/1387/21, від 28 березня 2024 року по справі № 160/8290/23, від 25 квітня 2024 року по справі №240/16735/21.

У справах, про які мовиться вище, правовий висновок Верховного Суду про те, що з 01 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.

При цьому, суд враховує, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704» (далі Постанова №704), яка набрала чинності 20.05.2023 року, скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою №103.

Відтак вказаний підпункт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття, оскільки він був скасований. Таким чином пункт 4 Постанови №704 до 19 травня 2023 року був чинним в редакції без врахування змін, що вносились до нього Постановою №103.

Повертаючись до обставин цією справи, судом встановлено, а відповідачем не заперечується, що відповідно до карток грошового забезпечення позивача за спірний період, а також з урахуванням інформації, зазначеної відповідачем у відзиві на позов, у період з 10 листопада 2022 року по 01 березня 2024 року відповідач при нарахуванні та виплаті посадового окладу та окладу за військовим званням застосовував прожитковим мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. ( частина 2 статті 9 КАС України).

Підсумовуючи вищевказане та враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду та фактично встановлені обставини справи, грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення), його посадовий оклад та оклад за військовим званням за вказаний період відповідач мав визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (а не «на 1 січня 2018 року»), а тому керуючись статтею 9 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні позивачу в період з 10 листопада 2022 року по 01 березня 2024 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а саме невизначені посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.

Відповідно до пункту 23 частини 1 статі 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З огляду на встановлені обставини, та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача похідна позовна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення позивача та доплатити за період з 10 листопада 2022 року по 01 березня 2024 року включно, належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01 січня 2024 року на відповідні тарифні коефіцієнти.

Щодо заявлених позивачем вимог в частині виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 2024 роки суд зазначає наступне.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 01 березня 2024 року № 62 позивачем при звільненні у 2024 році отримано грошову допомогу на оздоровлення. Згідно вказаного наказу матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачем у 2024 року не одержувалась.

Доказів на підтвердження факту нарахування та виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 2023 роки матеріали справи не містять, а тому є недоведеними позивачем під час розгляду даної справи, що підставою для відмови у їх задоволенні.

З огляду на той факт, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу у 2024 року не виплачувалась, а тому в цій частині також слід відмовити.

З приводу посилань відповідача на висновки Верховного суду, викладені у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, суд зазначає, що у вказаних постановах судом касаційної інстанції вирішувалось питання щодо виплати індексації грошового забезпечення, яка не є предметом розгляду даної справи, а тому вказані висновки не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Окрім того, згідно вищезазначених постанов виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпечення. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач у спірний період перебував на грошовому забезпеченні відповідача.

Що ж до посилань відповідача на лист Міністерства оборони України Військово-морських сил Збройних сил України від 27 березня 2024 року № 154/181/2-380 суд зазначає, що згідно вказано листа забезпечення фінансово-господарської діяльністі відповідно до вимог Правил №280, Методичних рекомендацій з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19 грудня 2014 року №905 покладено саме на командира військової частини НОМЕР_2 .

Крім того, вказаним листом командиру військової частини НОМЕР_2 запропоновано в термін до 03 квітня 2023 року, організувати роботу з відповідальними виконавцями бюджетних програм (підпрограм) в Командуванні Військово-Морських Силах Збройних Сил України щодо своєчасного фінансового забезпечення потреб військової частини.

З вищевикладеного вбачається, що своєчасне забезпечення потреб відповідача по справі, в тому числі грошового забезпечення його військовослужбовців, залежить, зокрема, від організації роботи командиром військової частини НОМЕР_2 , що на думку суду свідчить про безпідставність доводів щодо неналежності відповідача по справі.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно із частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( частини 2 статті 77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку часткове задоволення позову.

З огляду на той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка виявилась у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні ОСОБА_1 за період з 10 листопада 2022 року по 01 березня 2024 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а саме невизначені посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 10 листопада 2022 року по 01 березня 2024 року включно, належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року (з 10 листопада 2022 року по 31 грудня 2022 року), Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року (з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року), Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01 січня 2024 року (з 01 січня 2024 року по 01 березня 2024 року) на відповідні тарифні коефіцієнти.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка виявилась у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні ОСОБА_1 матеріальної грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а саме невизначені посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік з урахуванням проведених раніше виплат, та обчислену із застосуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2024 року на відповідний тарифний коефіцієнт.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 червня 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов