Справа № 200/2364/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

19 червня 2024 року Справа №200/2364/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., ознайомившись з заявою представника позивача адвоката Мастюгіна Є.Д. про залишення позову без розгляду за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016-2018 та не збільшення його на коефіцієнти збільшення 1,11; 1,11; 1,14; 1,197 та 1,197;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 року в розмірі 6188,89 грн. та збільшенням його на коефіцієнти збільшення з 01.03.2020 на коефіцієнт 1,11; з 01.03.2021 1,11; з 01.03.2022 1,14; з 01.03.2023 1,197 та з 01.04.2024 1,0796.

Ухвалою суду від 24.04.2024 відкрито провадження по справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у відповідача: належним чином завірену копію пенсійної справи позивача з часу призначення їй пенсії; письмові пояснення з приводу проведеного перерахунку пенсії, зазначивши за який період був застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та які коефіцієнти збільшення були застосовані при відповідному перерахунку.

Ухвалою суду від 05 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для надання на адресу суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

В даній ухвалі суду було зазначено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 29.12.2018 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Як встановлено судом, позивач 06.02.2024 року звернулася із заявою до відповідача, в якій просила провести перерахунок її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2016-2018 роки, збільшивши його на коефіцієнти збільшення 1,11 з 01.03.2020, 1,11 з 01.03.2021; 1,14 з 01.03.2021 та 1,197 з 01.03.2023 року, а також виключити з обрахунку її коефіцієнт у заробітної плати всі періоди отримання нею допомоги по безробіттю.

В подальшому, позивачем від 08.02.2024 року було надіслано скаргу до Пенсійного фонду України зазначивши при цьому ті ж самі вимоги, що й у попередній заяві.

29 лютого 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за №4760-2823/В-02/8-0500/24 була надана відповідь на звернення позивача.

Не погоджуючись з вищезазначеною відповіддю відповідача, позивач 19 квітня 2024 року звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №240/12017/19, в якій відступаючи від висновків про те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у соціальних спорах слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період, Верховний Суд зазначив таке.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Такі ж висновки щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України містяться у постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі №140/2132/18.

Суд зазначає, що позивач звернулася до відповідача із заявою від 06.02.2024 щодо перерахунку (індексації) її пенсії.

Отже, позивач лише у лютому 2024 року виявила належну зацікавленість та вчинила активні дії щодо отримання належних сум пенсії. Водночас, перерахунок (індексацію) пенсії просить здійснити з 01.03.2020 року.

При цьому, позов поданий до суду 19.04.2024, тобто з порушенням встановленого ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення.

Отже, на переконання суду, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначений обов`язок позивача у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Всупереч наведеній нормі заяви та належних доказів поважності причин пропуску строку звернення позивач взагалі на адресу суду не надала.

Відповідно до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на встановлені строки на звернення до суду, позивач має надати відповідно до вимог ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного суду України заяву про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

Відповідно до приписів ч.13 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

17 червня 2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску до суду надано не було.

Суд розглянувши заяву представника позивача зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Пунктом 3 ч.3 ст.44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачу, як ініціатору судового процесу, процесуальним законом надано коло процесуальних прав щодо можливості подання заяв та клопотань, які він може використовувати на власний розсуд, не допускаючи при цьому зловживань. Заява про залишення без розгляду позову є одним із різновидів таких клопотань.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

За приписами ч. 2 ст. 240 КАС України заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.

Частиною 2 ст. 262 КАС України встановлено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, що подання заяви про залишення позову без розгляду є диспозитивним правом позивача, передбачене нормами КАС України та за своєю суттю є формою закінчення справи без ухвалення рішення по суті. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Суд зауважує представника позивача, що по справі №200/2364/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії було відкрито провадження по справі відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З урахуванням приписів Кодексу адміністративного судочинства України, строк подання заяви про залишення без розгляду сплинув 25 травня 2024 року.

З урахуванням наведеного, заява представника позивача адвоката Мастюгіна Є.Д. про залишення позовної заяви без розгляду за своїм ініціюванням задоволенню не підлягає.

В той же час, відповідно до приписів ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду враховуючи відсутність заяви про поновлення строку звернення та доказів на підтвердження цього.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 123, 240, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua/).

Суддя І.О. Голошивець