Справа № 420/3467/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3467/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа - Головне управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа - Головне управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення від 22 грудня 2023 року №8106 про скасування посвідки на тимчасове проживання.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив, третій особі - пояснень щодо суті спору.

Позов обґрунтований позивачем тим, що рішенням від 22.12.2023 року його посвідку на тимчасове проживання скасовано на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку №322 від 25.04.2018 року (посвідка скасовується ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні). Позивач не погоджується з рішенням про скасування посвідки на тимчасове проживання та зазначає, що він жодного разу не затримувався органами поліції, не переслідувався органами поліції та не притягувався до будь-якого виду відповідальності. Позивач вказує, що він законно знаходиться на території України та працює звичайним працівником на будівництві у м. Одеса, він ніколи не мав справ з кримінальним світом, не вчиняв злочини, жодних повідомлень чи документів, листів від органів поліції не отримував, тому йому невідомо у зв`язку із чим органами поліції було видано вищезазначене подання до органів міграційної служби. Позивач зазначає, що він є законослухняним громадянином, вже багато років проживає в Україні на законних підставах, більше 4 років одружений на громадянці України та утримує свою дружину та її дитину від першого шлюбу, позитивно характеризується сусідами та друзями, а видворення за межі України призведе до тяжкого матеріального становища як самого ОСОБА_3 так і його сім`ї.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає та вказує, що підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання стало вмотивоване подання, яке надійшло 19.12.2023 до ГУ ДМС в Одеській області від Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування посвідки на тимчасове проживання. 22.12.2023 ГУ ДМС в Одеській області за результатами розгляду подання ГУНП в Одеській області від 23.03.2023 №15/2776 прийнято рішення №8106 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач зазнає, що Національна поліція України розцінює діяльність позивача як одну з потенційних загроз громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які знаходяться на території України.

В поясненнях третя особа зазначає, що підстав для задоволення позову немає, оскільки згідно наявної інформації від оперативного підрозділу позивач підтримує тісні стосунки з кримінальними елементами російської федерації підтримуючи військову агресією проти України та у свою чергу може впливати на криміногенну обстановку в регіоні. Також, ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності згідно КУпАП. Враховуючи задокументовані протиправні дії, які вчиняє на території України позивач, його зв`язки в кримінальному світі, кримінальний статус, суттєвий негативний вплив на криміногенну обстановку в Україні, непоправні наслідки, які наступають за результатами злочинної діяльності позивача, підрозділом кримінальної поліції Головного управління (управлінням міграційної поліції) в рамках наданих повноважень підготовлено відповідне подання до відповідача з урахуванням того, що знаходження на території України позивача суперечить інтересам Національної безпеки, охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 від 11.09.2023 року, строком дії до 08.09.2024 року.

19.12.2023 року до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов лист з Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з поданням про скасування посвідки на тимчасове проживання гр. ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що його перебування на території України суперечить інтересам національної безпеки та охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

22.12.2023 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області керуючись пп. 4 п. 63 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 року, прийняло рішення №8106 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 гр. ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 22.12.2023 року №8106 про скасування посвідки на тимчасове проживання, позивач звернувся до суду.

Відповідно до положень ст. ст. 19, 26 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються ти ми самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч. 1 ст. 3, ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Відповідно до п. 1, пп. 3 п. 7, п. 14, 35, 36, 37, пп. 4 п. 63 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322, посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Обмін посвідки здійснюється у разі закінчення строку дії посвідки.

ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном.

Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, а також перевірку інформації, зазначеної нею в заяві-анкеті, та поданих документів.

Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, що містяться у базі даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України проводиться на підставі інформації, що міститься у базах даних Реєстру, з урахуванням інформації про перетинання іноземцем або особою без громадянства державного кордону України.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі не пізніше ніж протягом десятого робочого дня з дати прийняття документів.

Посвідка скасовується ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що подання Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.12.2023 року №15/2776 «Про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджану», яке стало підставою для прийняття Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання від 22.12.2023 року №8106, обґрунтовано тим, що: «на даний час є підстави вважати, що перебування на території України громадянина ОСОБА_6 суперечить інтересам національної безпеки та охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, за період перебування на території України ОСОБА_7 систематично порушує правила перебування в України, а саме: не має постійного місця проживання, з метою конспірації постійно його змінює; не будучи працевлаштованим має постійні не встановлені джерела доходів. З метою легалізації свого перебування на території України займається налагодженням корумпованих зв`язків, та на даний час є підстави вважати, що його перебування на території України суперечить інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні».

На підставі цих обставин Головне управління Національної поліції в Одеській області просило Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області скасувати посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 , видану органом 5103, терміном до 08.09.2024 року, громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

В постанові від 14 квітня 2020 року у справі №480/296/19 Верховний Суд наголошував, що подання спеціально уповноваженого органу про скасування посвідки на тимчасове проживання особі, відносно якої це подання вноситься до відповідного органу ДМС, не містить ознак управлінського рішення з регулюючим впливом на права чи законні інтереси інших суб`єктів права, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, на відміну від рішення органу ДМС. Вказав, що обґрунтованість такого подання має перевірятися органом ДМС, як суб`єктом управлінської діяльності, який на підставі цього подання приймає рішення, що є предметом перевірки у адміністративному судочинстві. У свою чергу, рішення ДМС як суб`єкта управлінської діяльності повинно відповідати критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, розуміння змісту вимог щодо дотримання яких має бути однаковим для усіх суб`єктів управлінської (адміністративної) діяльності, що регулюється іншими нормативними актами.

Тотожна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 25.01.2024 року у справі №160/1521/23 та від 04.04.2024 року у справі №380/7720/23.

З урахуванням зазначеного, факт надходження до відповідача подання правоохоронного органу із повідомленням про вчинення іноземцем дій, що суперечать інтересам національної безпеки України чи охорони громадського порядку, для територіального органу ДМС не є достатньою і беззаперечною підставою для вжиття заходів, визначених законодавством, зокрема прийняття рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, оскільки обґрунтованість такого подання має ним перевірятися.

Згідно з п. 6, 9, 19 ч. 1 ст. 1, ч. 5 ст. 3, ч. 1, 2 ст. 12, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про національну безпеку України» загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України.

Національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Стратегія національної безпеки України - документ, що визначає актуальні загрози національній безпеці України та відповідні цілі, завдання, механізми захисту національних інтересів України та є основою для планування і реалізації державної політики у сфері національної безпеки

Загрози національній безпеці України та відповідні пріоритети державної політики у сферах національної безпеки і оборони визначаються у Стратегії національної безпеки України, Стратегії воєнної безпеки України, Стратегії кібербезпеки України, інших документах з питань національної безпеки і оборони, які схвалюються Радою національної безпеки і оборони України і затверджуються указами Президента України.

Сектор безпеки і оборони України складається з чотирьох взаємопов`язаних складових: сили безпеки; сили оборони; оборонно-промисловий комплекс; громадяни та громадські об`єднання, які добровільно беруть участь у забезпеченні національної безпеки. Функції та повноваження складових сектору безпеки і оборони визначаються законодавством України.

До складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Національна поліція України.

Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Указом Президента України від 14.09.2020 року №392/2020 введено в дію Стратегію національної безпеки України, відповідно до п. 19 якої спеціальні служби іноземних держав, насамперед Російської Федерації, продовжують розвідувально-підривну діяльність проти України, намагаються підживлювати сепаратистські настрої, використовують організовані злочинні угруповання і корумпованих посадових осіб, прагнуть зміцнити інфраструктуру впливу.

Дослідивши зміст подання Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.12.2023 року №15/2776 вбачається, що в ньому міститься інформація про те, що позивач систематично порушує правила перебування в України, а саме не має постійного місця проживання, з метою конспірації постійно його змінює, не будучи працевлаштованим має постійні не встановлені джерела доходів та з метою легалізації свого перебування на території України займається налагодженням корумпованих зв`язків.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 12.12.2019 року зареєстрували шлюб.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 з 08.12.2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За цією є адресою з 12.08.2020 року зареєстрована його дружина.

Відповідно до листа Ананьївського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 06.09.2023 року в ході перевірки місце проживання гр. ОСОБА_6 підтверджене власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та на час перевірки позивач знаходився за місцем реєстрації.

Тобто, позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України, має постійне місце проживання на території України.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу, що позивачу повідомлялось про підозру у вчиненні злочину, що він притягувався на території України до кримінальної відповідальності, має незняту чи непогашену судимості або перебуває у розшуку.

Посилання Головного управління Національної поліції в Одеській області на притягнення позивача до адміністративної відповідальності за куріння тютюнових виробів у заборонених місцях, керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та за порушення правил користування ременем безпеки або шоломом в даному випадку жодним чином не підтверджує наявність обґрунтованих та беззаперечних підстав вважати, що його перебування на території України суперечить інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

З урахуванням зазначеного, під час розгляду справи суд не встановив фактичних обставин щодо вчинення позивачем конкретних протиправних дій на шкоду національній безпеці або громадському порядку в Україні, які можуть бути підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання на території України.

Головне управління Національної поліції в Одеській області також не надало доказів, які б вказували на вчинення або на намір вчинення позивачем тих дій, про які зазначило у своєму поданні від 15.12.2023 року №15/2776.

Крім того, в підтвердження обґрунтування про те, що позивач, перебуваючи на території України, займається налагодженням корумпованих зв`язків, відповідач на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України повинен був навести обставини та факти, які мають відношення до позивача та дають обґрунтовані підстави для таких висновків, що не було здійснено.

Також, посилання Головного управління Національної поліції в Одеській області, що позивач підтримує тісні стосунки з кримінальними елементами російської федерації піддержуючи військову агресією проти України та в свою чергу може впливати на криміногенну обстановку в регіоні взагалі нічим не підтверджуються.

Більше того, зі змісту наданих фотокопій з соціальних мережах вбачаться, що позивач засуджує дії країни-агресора та підтримує Україну.

Таким чином, сам по собі факт дотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення без його належного обґрунтування не може бути достатньою та безумовною підставою для висновку про його правомірність.

Суд вважає, що оскаржуване рішення не відповідає всім критеріям, які визначені ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, критерію обґрунтованості, який відображає принцип обґрунтованості рішення або дії суб`єкта владних повноважень. Цей критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Тотожна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 15.12.2021 року у справі №1840/2970/18.

Відповідно до п. 6 «Положення про Державну міграційну службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №360, ДМС для виконання покладених на неї завдань має право: користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами; проводити перевірки стану додержання органами виконавчої влади, громадянами, органами реєстрації, підприємствами, установами та організаціями вимог законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів і вносити пропозиції щодо усунення причин порушення таких вимог.

З урахуванням зазначеного, будь-яка отримана інформація може бути підставою для проведення міграційною службою перевірки та збору доказів щодо конкретної особи.

При цьому, без проведення відповідної перевірки вказаних обставин, прийняття ДМС рішення в даному випадку про скасування посвідки на тимчасове проживання є лише формальністю та суперечить як діючому законодавству у даній сфері, так і вимогам статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, в оскаржуваному рішенні відповідача не зазначено фактичних даних щодо вчинення або можливості вчинення саме позивачем конкретних протиправних дій на шкоду державній безпеці України або громадському порядку в Україні.

Отже, на час прийняття оскаржуваного рішення Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області не мало належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних у поданні Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.12.2023 року №15/2776 підстав для скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 .

Відповідач не надав суду будь-яких підтверджень того, що позивач може бути причетний до вчинення протиправної діяльності, направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні.

Відповідач також не посилається на існування обставин притягнення позивача до кримінальної відповідальності в рамках будь-якого кримінального провадження.

Саме наявність кримінальної складової в діях особи може розглядатися як загроза національній безпеці України, громадському порядку, або правам і законним інтересам громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що під час розгляду подання Головного управління Національної поліції в Одеській області співробітниками Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не оцінювалась та не перевірялась реальність існування наведених підстав для прийняття оскаржуваного рішення, а рішення фактично прийнято формально, тобто за наявності лише самого факту надходження вказаного подання.

Суд враховує, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем 22.12.2023 року, а подання надійшло 19.12.2023 року, що вказує на відсутність у відповідача намагання перевірити вказані у поданні обставини.

За таких обставин, покладений в основу оскаржуваного рішення висновок відповідача про те, що дії позивача загрожують національній безпеці України, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду судом даного спору, оскільки на підтвердження існування цих обставин та фактів, з якими відповідач пов`язує такий висновок, не надано до суду жодного доказу.

Суд також зазначає, що відповідачем не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків при відсутності будь-якої його вини в обставинах, що виникли, та може вважатися неправомірним втручанням органу державної влади в сімейне життя, яке матиме наслідком видворення за межі України.

Тобто, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 22.12.2023 року №8106 про скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65014, ), третя особа - Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014, ), про визнання протиправним та скасування рішення від 22 грудня 2023 року №8106 про скасування посвідки на тимчасове проживання - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 22.12.2023 року №8106 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину ОСОБА_6 .

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65014, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА