Справа № 520/13340/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 р. № 520/13340/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування періоду роботи з 28.09.1994 по 31.12.1998 у страховий стаж для призначення пенсійного забезпечення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати період роботи з 28.09.1994 по 31.12.1998 до страхового стажу для призначення пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення № 93 від 24.04.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач зазначає, що відповідачем до страхового стажу не було зараховано період її роботи з 28.09.1994 по 31.12.1998. Позивач вважає неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування періоду роботи з 28.09.1994 по 31.12.1998 у страховий стаж для призначення пенсійного забезпечення позивачу, тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 20.05.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачам до електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Відповідач правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач 17.04.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

У результаті розгляду заяви позивача за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення від 24.04.2024 №93, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік. У рішенні було зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_1 з 28.09.1994 по 31.12.1998, оскільки згідно архівної довідки № 01-210 від 02.04.2024 відсутня можливість підтвердити зазначений період роботи. (а.с. 14)

Позивач, не погодившись з діями Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування періоду роботи з 28.09.1994 по 31.12.1998 у страховий стаж для призначення їй пенсійного забезпечення, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом - Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст.44 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (далі-Інструкції № 58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Інструкції № 58 При влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Згідно п.п.2.2 пункту 2 Інструкції № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Згідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Як встановлено судом під час розгляду справи, при розгляді питання про призначення позивачу пенсії за її заявою відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано період роботи згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 з 28.09.1994 по 31.12.1998, оскільки згідно архівної довідки № 01-210 від 02.04.2024 відсутня можливість підтвердити зазначений період роботи. (а.с. 14)

Тобто, позивачем був наданий відповідачу дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 , в якому зазначаються відомості про спірний період роботи позивача.

Суд звертає увагу на те, що розділом 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників визначено порядок оформлення дублікатів трудових книжок працівникам.

Так, приписами п. 5.1. Інструкції № 58 передбачено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Так, згідно з пунктом 5.2 Інструкції № 58 дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

З огляду на положення Інструкції №58 суд звертає увагу на те, що оформлення дубліката трудової книжки та належність оформлення таких документів здійснює підприємство за останнім місцем роботи працівника, яке оформлює дублікат трудової книжки. Наявність чи відсутність належно оформлених документів впливає на повноту записів про стаж роботи по окремих періодах роботи. Інструкція не містить будь-яких положень щодо здійснення такої перевірки іншими особами, відмінними від підприємства, яке оформлює дублікат трудової книжки, зокрема пенсійними органами.

При цьому, слід зазначити те, що виходячи з положень Інструкції №58, належним чином оформлений дублікат трудової книжки має юридичну силу самої трудової книжки.

У спірному випадку будь-яких зауважень до оформлення дублікату трудової книжки, правильності зроблених записів в цьому дублікаті, пенсійним органом висловлено не було.

Також, системний аналіз вищевикладених положень Інструкції № 58 дозволяє встановити, що перевірку наявності первинних документів для внесення записів про роботу у період до дати оформлення дубліката трудової книжки та належність оформлення таких документів здійснює підприємство за останнім місцем роботи працівника, яке оформлює дублікат трудової книжки. Наявність чи відсутність належно оформлених документів впливає на повноту записів про стаж роботи по окремих періодах роботи. Інструкція не містить будь-яких положень щодо здійснення такої перевірки іншими особами, відмінними від підприємства, яке оформлює дублікат трудової книжки, зокрема пенсійними органами.

Так, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, відповідач зазначив про відсутність можливості підтвердження документами (архівною довідкою) періоду роботи, інформація про який міститься в дублікаті трудової книжки.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується з діями відповідача щодо неврахування спірного трудового стажу позивача з підстав відсутності підтвердження архівними довідками періоду роботи, зазначеного в дублікаті трудової книжки.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 11.05.2022 у справі № 120/1089/19-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також за змістом п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637(далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Приписами пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз норм чинного законодавства, дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, позивачем для підтвердження трудового стажу був наданий дублікат трудової книжки. Наявність саме дублікату трудової книжки не є підставою для необхідності підтвердження пенсійним органом періодів, зазначених у дублікаті трудової книжки, додатковими документами.

Разом із тим, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5); у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведених норм уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Так, з дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 08.12.2008 судом встановлено наявність наступних у ній записів:

- запис № 6: 28.09.1994 - прийнятий приймачем сировини до Лозівського державного підприємства кормових домішок на підставі наказу № 65 від 28.09.1994;

- запис № 7: 19.07.1999 - звільнений зі скорочення штатів згідно ст. 40 КЗпП України з Лозівського державного підприємства кормових домішок на підставі наказу № 73 від 19.07.1999. (а.с. 10)

Дублікат трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 08.12.2008 оформлений у відповідності до вимог законодавства, а саме дублікат містить інформацію стосовно дати прийняття на роботу, найменування підприємства, де працював позивач, а також зазначено на підставі яких наказів позивач приймався на роботу та звільнявся. Більш того, записи в дублікаті трудової книжки виконані акуратно, не містять виправлень чи закреслень.

Окрім того, з дослідженої судом копії дубліката трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 08.12.2008 вбачається, що зазначений дублікат оформлений ще під час роботи позивача за попереднім місцем роботи (до 1994 року).

Також, суд зазначає, що позивач згідно даних трудової книжки працював в Лозівському державному підприємстві кормових домішок у період з 28.09.1994 по 19.07.1999. Разом з тим, відповідачем зауважень щодо частини періоду роботи позивача з 01.01.1999 по 19.07.1999 на зазначеному підприємстві не встановлено, отже суд приходить до висновку про надмірний формалізм з боку відповідача, в частині вирішення питання щодо зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.

Отже, посилання пенсійного органу на відсутність можливості підтвердити спірний період, зазначений у дублікаті трудової книжки, є безпідставними, оскільки наданий позивачем дублікат трудової книжки, який має юридичну силу трудової книжки, містить конкретні відомості про спірний період роботи позивача, який не потребує додаткового підтвердження в даному випадку.

Так, в рішенні пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії не зазначено про наявність будь-яких недоліків дубліката трудової книжки, що б могло стати підставою для витребування додаткових документів для підтвердження спірного періоду роботи.

Також, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що згідно з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на даний час Лозівське державне підприємство кормових домішок перебуває в стані припинення. (а.с. 31)

Більш того, до матеріалів справи позивач надала копії актів опитування двох свідків, які підтверджують, що позивач разом з ними працювала в Лозівському державному підприємстві кормових домішок у спірний період.

У позовній заяві позивач зазначила, що засвідчені копії вищезазначених актів надані мені відділом обслуговування громадян № 14 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Харківській області з її пенсійної справи, що також встановлено судом з відповідних відміток на копіях актів. (а.с. 15-16)

Також, як встановлено судом, згідно з відомостями про трудовому діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, роздруківку яких надано позивачем до позовної заяви: запис 11 - Лозівське державне підприємство кормових домішок, 28.09.1994 - прийнята приймачем сировини, наказ №65 від 28.09.1994; запис 13 - Лозівське державне підприємство кормових домішок, 19.07.1994 - запис про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП, наказ №65 від 28.09.1994. (а.с. 22-24)

Більш того, про період роботи з 28.09.1994 по 19.07.1994 позивача в Лозівському державному підприємстві кормових домішок містяться відомості у витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (а.с. 17-21)

Отже, суд дійшов до висновку, що незарахування до страхового стажу позивача частини періоду роботи позивача в Лозівському державному підприємстві кормових домішок, а саме періоду з 28.09.1994 по 31.12.1998, відомості про який зазначені в дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_2 , носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.

Інших підстав для неврахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу позивача відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено.

Отже, відповідач протиправно не зарахував частину періоду роботи позивача з 28.09.1994 по 31.12.1998 в Лозівському державному підприємстві кормових домішок до страхового стажу позивача.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування періоду роботи з 28.09.1994 по 31.12.1998 до страхового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати період роботи з 28.09.1994 по 31.12.1998 до страхового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дій Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування періоду роботи з 28.09.1994 по 31.12.1998 до страхового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати період роботи з 28.09.1994 по 31.12.1998 до страхового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН