Справа № 640/5038/22
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/52/24, cправа № 640/5038/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» травня 2024 року м. Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Мукоїда Владислава Миколайовича про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва із даним позовом, в якому просять визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві

Мукоїда В.М. щодо тимчасового затримання шляхом евакуації на спеціальний майданчик належного ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу

НОМЕР_1 автомобіля марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 , відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16 липня 2021 року, стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті за зберігання автомобіля марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 на спеціальному майданчику у розмірі 2 808 грн 81 коп., стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивачів витрати по сплаті судового збору на суму 1 984 грн 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу на суму 13 000 грн 00 коп.

В обґрунтування вимог зазначалося, що 16 липня 2021 року, приблизно о 20 годині

20 хвилин на Броварському проспекті, 99 в місті Києві сталася дорожня-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням

ОСОБА_2 та автомобіля марки «Volkswagen Passat» державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 Автомобіль марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 . Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 знаходилася в якості пасажира в салоні автомобіля марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 . 16 липня 2021 року, о 20 годині 30 хвилин на місці ДТП за адресою: місто Київ, проспект Броварський, 99, стосовно ОСОБА_2 склали протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) серії ААБ № 215021. Під час оформлення адміністративного матеріалу між поліцейським та ОСОБА_2 виникла конфліктна ситуація, оскільки поліцейський відмовлявся фіксувати зауваження ОСОБА_2 щодо змісту протоколу та правильності складеної схеми ДТП. З відеозапису з нагрудної камери поліцейського АА-00869 вбачається, що після наполягання ОСОБА_2 на своїй невинуватості у ДТП та вимог дотримання його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, права подати зауваження до протоколу, о 22 годині 22 хвилини 16 липня 2021 року поліцейський запропонував ОСОБА_2 проїхати до лікаря-нарколога для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вимоги ОСОБА_2 подати зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП, були розцінені поліцейським як неадекватну поведінку. 16 липня 2022 року о 22 годині 35 хвилин на місці ДТП за адресою: місто Київ, проспект Броварський, 99, стосовно

ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП серії ААБ № 215022, відповідно до якого 16 липня 2022 року о 20 годині 20 хвилин у місті Києві по проспекту Броварському, 99, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців) та від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП. Після складання протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 повідомила поліцейським, що вона є власницею автомобіля марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 та має посвідчення водія, спитала чи можна їм поїхати. Внаслідок ДТП автомобіль марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 отримав незначні технічні пошкодження, технічний стан автомобіля не перешкоджав безпечному подальшому руху на ньому. Поліцейські дозволили ОСОБА_1 уїхати, але після того як почули, що вони мають намір їхати до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» для проведення огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння, заборонили рух та повідомили, що здійснюють затримання транспортного засобу. На відеозапису з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що о 22 годині 59 хвилин інспектор роти № 2 батальйону № 1 УПП у місті Києві Мукоїд В.М. прийняв рішення про тимчасове затримання транспортного засобу на підставі статті 265-2 КУпАП, про що повідомив

ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, на заперечення ОСОБА_1 , яка надала поліцейському свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та заявила, що до неї жодних претензій не висувалося та протоколи не складалися, не зважав. 16 липня 2021 року о 23 годині 10 хвилин поліцейським

ОСОБА_4 складено акт огляду та тимчасового затримання автомобіль марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 , відповідно до якого, тимчасове затримання транспортного засобу відбулося на підставі статті 265-2 КУпАП. З відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що о 23 годині 37 хвилин на місце прибув евакуатор, о 23 годині 52 хвилини за викликом ОСОБА_1 на місце ДТП прибув адвокат Деркач О., якому поліцейський повідомив, що до ОСОБА_1 у них немає претензій, причин по яким не дозволяє уїхати ОСОБА_1 на належному їй автомобілі не називав. Після неодноразових повідомлень адвоката Деркача О. про незаконність тимчасового затримання транспортного засобу, поліцейський почав кричати та відштовхувати адвоката. В 00 годин 03 хвилин 17 липня 2021 року здійснено тимчасове вилучення транспортного засобу евакуатором, копію акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16 липня 2021 року власнику автомобіля ОСОБА_1 та адвокату Деркачу О. поліцейським не вручалося, в його отриманні відмовлено. Позивачі вважали такі дій працівника поліції незаконними, оскільки постановою Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року у справі № 754/11586/21 провадження у справі відносно ОСОБА_2 за статтею 124, частиною першою статті 130 та статтею 185 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. У постанові зазначено, що рішення про тимчасове затримання транспортного засобу не обґрунтовується підставами, передбаченими статтею 265-2 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року відмовлено у прийнятті до розгляду апеляційної скарги на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року. Постанова Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року набрала законної сили 22 листопада 2021 року. Зібрані у справі докази не підтверджують існування обставин, викладених у акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16 липня 2021року. Відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може тимчасово обмежити фактичне володіння річчю або пересування транспортного засобу для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що річ або транспортний засіб можуть бути використані особою з метою посягання на своє життя і здоров`я або на життя чи здоров`я іншої людини, або пошкодження чужої речі. Тимчасове обмеження негайно припиняється якщо немає необхідності здійснювати такий захід. Притягнення водія до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП не є підставою для тимчасового затримання транспортного засобу відповідно до частини першої статті 265-2 КУпАП. Виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик є те, що транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху. Відповідно до схеми ДТП, ділянка дороги де сталася ДТП має три основних смуги руху та додаткову смугу розгону, автомобіль марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 разом з автомобілем марки «Volkswagen Passat» державний номер НОМЕР_3 знаходилися в третій за рахунком смузі руху від лінії, яка поділяє транспортні потоки в протилежних напрямках. Розташування транспортних засобів на проїзній частині на одній смузі руху не перешкоджало руху та не створювало загрозу безпеці. Автомобіль марки «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 не знаходився на місці, призначеному для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами. Внаслідок тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його на спеціальний майданчик без фактичної наявності встановлених діючим законодавством України підстав, 20 липня

2021 року ОСОБА_2 сплачено 2 808 грн 81 коп. За зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, що підтверджується квитанцією АТ «Приватбанк»

№ 0.0..1 від 20 липня 2021 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

28 березня 2022 року через систему «Електронний суд» представник Департаменту патрульної поліції подала до Окружного адміністративного суду міста Києва клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення воєнного стану.

03 травня 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву Департаменту патрульної поліції, у якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування обставин, викладених у відзиві зазначено, що відповідно до статті 22 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху. 17 липня 2021 року інспектором роти № 2 батальйону № 1 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенантом поліції Сергійчуком О.Т. відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП серії ААБ № 215022, протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП серії ААБ № 215021, протокол про адміністративне правопорушення за статтею 185 КУпАП серії ВАБ № 233727, протокол про адміністративне затримання серії АЗ

№ 108975, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 127 КУпАП серії БАА № 584929. Відповідно до статті 221 КУпАП вищезазначені протоколи про адміністративні правопорушення направлені на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва. В ході проведення службової перевірки встановлено, що під час патрулювання 17 липня 2021 року склад екіпажу 0312 лейтенант поліції ОСОБА_5 та лейтенант поліції ОСОБА_4 прибули за викликом оперативного чергового «дорожньо-транспортна пригода без потерпілих» за адресою: місто Київ, проспект Броварський, 99, де з урахуванням пояснень учасників ДТП, розміщення автомобілів та характеру їх пошкоджень було складено адміністративні матеріали у відповідності до вимог Наказу МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Водієві ОСОБА_2 було повідомлено про тимчасове затримання транспортного засобу у відповідності до статті 265-2 КУпАП, оскільки автомобіль внаслідок дорожньо-транспортної пригоди своїм розташуванням суттєво перешкоджав дорожньому руху, а власник транспортного засобу ОСОБА_1 , яка була присутня, не надала працівникам поліції документів, що підтверджують її право керування. Відповідно до Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17 грудня 2008 року, тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема, у разі коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку ,якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху. Враховуючи, що позивач підозрювався у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, відповідач не міг допустити його до керування, а оскільки ОСОБА_1 не надала документи на право керування транспортним засобом, їй було відмовлено у в допуску до керування. Автомобіль знаходився на проїзній частині та суттєво перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху, створював високу ступінь суспільної загрози від даного транспортного засобу, тому було прийняте рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, шляхом доставлення його на спеціальний майданчик або стоянку. До відзиву долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року адміністративну справу передано на розгляд Деснянському районному суду міста Києва, на підставі пункту 1 частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), згідно з якою адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам, позовну заяву подано без додержання правил юрисдикції, встановлених статтею 20 КАС України.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 серпня 2023 року адміністративну справу передано на розгляд Броварського міськрайонного суду Київської області, у зв`язку з не дотриманням правил територіальної підсудності та безпідставно направлену до Деснянського районного суду міста Києва.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року адміністративну справу прийнято до розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями частини п`ятої статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2021 року о 22 годині 35 хвилин інспектором роти № 2 батальйону № 1 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенантом поліції Сергійчуком О.Т. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 215022 відносно ОСОБА_2 за частиною першою статті 130 КУпАП, а також 16 липня 2021 року о 08 годині 20 хвилин інспектором роти № 2 батальйону № 1 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенантом поліції

Мукоїдом В.М. складено схему місця ДТП, а також о 23 годині 10 хвилин ним складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Матеріали справи також містять копію постанови Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року, згідно з якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124, частиною першою статті 130 та статтею 185 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Постанова Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року набрала законної сили 22 листопада 2021 року. Відповідно до копії постанови Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, що міститься в матеріалах справи, у прийнятті до розгляду апеляційної скарги на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року відмовлено. При винесенні постанови у даній справі суддею Деснянського районного суду міста Києва досліджувалися докази, наявні в матеріалах справи, зокрема, відеозапис обставин оформлення адміністративного матеріалу з нагрудної бодікамери АА 00869, а також акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу При цьому, у вищезазначеній постанові Деснянського районного суду міста Києва, яка набрала законної сили, окремо зазначено, що рішення поліцейського про тимчасове затримання транспортного засобу «Volvo S 60» державний номер НОМЕР_2 не відповідає вимогам закону, а саме статті 265-2 КУпАП.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час виконання своїх завдань, згідно з положеннями статті 7 Закону України «Про Національну поліцію», поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені повноваження поліції відповідно до покладених на неї завдань.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Досліджуючи питання правомірності застосування превентивного поліцейського заходу, який виразився у вигляді обмеження прав позивачів у праві користування та володіння транспортним засобом, суд виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є обмеження позивачів у праві користування та володіння автомобілем, який на підставі статті 265-2 КУпАП було доставлено на зберігання на спеціальний майданчик.

Пунктом шостим частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено превентивний поліцейський захід у вигляді обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю.

Положеннями статті 37 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може тимчасово обмежити фактичне володіння річчю або пересування транспортного засобу для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що річ або транспортний засіб можуть бути використані особою з метою посягання на своє життя і здоров`я або на життя чи здоров`я іншої людини, або пошкодження чужої речі. На вимогу особи поліцейський зобов`язаний повідомити про причини застосування ним відповідних заходів. Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється на підставах та в порядку, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється шляхом вилучення речі в її фактичного володільця, обмеження її перенесення або перевезення. Поліцейський зобов`язаний у письмовій формі повідомити свого керівника про тимчасове обмеження фактичного володіння річчю особи, а також зобов`язаний скласти протокол про здійснення тимчасового обмеження фактичного володіння річчю та вручити протокол цій особі. Тимчасове обмеження пересування особи та перенесення або перевезення речі негайно припиняється, якщо немає необхідності здійснювати такий захід.

Серед заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, згідно зі статтею 260 КУпАП передбачено захід у вигляді тимчасового затримання транспортного засобу.

При розгляді даної справи по суті судом досліджено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, зі змісту якого вбачається, що акт складено 16 липня 2021 року о 23 годині 10 хвилин інспектором роти № 2 батальйону № 1 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенантом поліції Мукоїдом В.М., тимчасове затримання транспортного засобу автомобіля марки ««Volvo S 60» номерний знак НОМЕР_2 , належного ОСОБА_1 , здійснено шляхом доставлення транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: місто Київ, вулиця Фанерна, 4, на підставі статтей 265-2, 130 КУпАП. Акт підписаний особою, яка склала акт, підпису водія не міститься. До акту додається відеозапис з нагрудной боді-камери АА00869.

Автомобіль марки «Volvo S 60» номерний знак НОМЕР_2 , згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що протокол про здійснення тимчасового обмеження фактичного володіння річчю працівниками поліції не складався та позивачам, в порушення вимог статті 37 Закону України «Про Національну поліцію», не вручався.

В обґрунтування позовних вимог до позовної заяви долучено копію постанови Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року, яка набрала законної сили 22 листопада 2021 року, згідно з якою справу про адміністративні правопорушення, передбачені за статтею 124, частиною першою статті 130 та статтею 185 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Відповідно до статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 265-2 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу Національної поліції , що забезпечує безпеку дорожнього руху, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-3, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122

(в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Таким чином, вищезазначеною правовою нормою не передбачено застосування такого виду заходу забезпечення провадження, як тимчасового затримання транспортного засобу, в разі підозри у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП. Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16 липня 2021 року, огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку зі статтею 130 КУпАП.

Разом з тим, згідно з Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17 грудня 2008 року, передбачено, що тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, зокрема, передбачені частинами першою четвертою статті 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 265-2 КУпАП, у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Виключною умовою для тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, згідно з частиною першою статті 265-2 КУпАП та Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17 грудня 2008 року, є розміщення такого транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, або на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома).

Таким чином, виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу на спеціальний майданчик є те, що транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху. Такий правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 686/14075/16-а.

Належних доказів правомірності дій поліцейського відповідач до суду не надав.

Під час розгляду справи судом не здобуто доказів на підтвердження того, що автомобіль марки «Volvo S 60» номерний знак НОМЕР_2 суттєво перешкоджав дорожньому руху чи створював загрозу безпеці руху, не було встановлено чи належними доказами підтверджено, що транспортний засіб розміщувався на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, або на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, що разом з аналізом вищезазначених правових норм, свідчить про відсутність правової підстави у працівника поліції у застосуванні заходу забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання транспортного засобу, не зважаючи на те, що під час дослідження відеозапису нагрудної камери АА00869, не знайшло підтвердження надання посвідчення водія власницею автомобіля ОСОБА_1 документів, що підтверджують її право керування транспортними засобами, що давало можливість передати їй право керування транспортним засобом за наявності підозри у вчиненні водієм адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

За таких обставин суд не може визнати дії інспектора роти № 2 батальйону № 1 полку

№ 2 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Мукоїда В.М. правомірними, а акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, складений інспектором таким, що відповідає критеріям законності та обґрунтованості.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами частин першої, другої та третьої статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає, що стороною відповідача у даному випадку не доведено належними доказами правомірність тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик. Жодних фактичних даних, на основі яких доведено правомірність застосування зазначеного превентивного заходу працівником поліції, під час розгляду справи судом не встановлено.

В результаті безпідставного тимчасового затримання автомобіля марки «Volvo S 60» номерний знак НОМЕР_2 шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик позивачу ОСОБА_2 завдано матеріальних збитків в розмірі 2 700 грн 00 коп., що підтверджується копією квитанції № 0.0..1 від 20 липня 2021 року, призначення платежу - за зберігання транспортних засобів на спец-майданчиках.

Згідно з положеннями частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, з відповідача Департаменту патрульної поліції підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті за зберігання транспортного засобуавтомобіля марки «Volvo S 60» номерний знак НОМЕР_2 на спеціальному майданчику в розмірі 2 700 грн 00 коп.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі частини першої статті 139 КАС України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 , як платника судового збору, судовий збір у розмірі 1 984 грн. 80 коп.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу

Статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи містяться розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Деснянському районному суді міста Києва, Київському апеляційному суді, Управлінні патрульної поліції міста Києва, Окружному адміністративному суді міста Києва, Шостому апеляційному адміністративному суді, а також копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000953 адвоката Сімутін Р.В., у матеріалах справи відсутній відповідний договір про надання правової допомоги, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Крім того до розрахунку витрат на професійну правничу допомогу включено розділ участь у судовому засіданні, розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Таким чином, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн 00 коп. стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 242, 244, 245, 246, 271 КАС України, Броварський міськрайонний суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспекторароти № 2 батальйону № 1 полку

№ 2 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Мукоїда В.М. щодо тимчасового затримання шляхом евакуації на спеціальний майданчик належного ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 автомобіля марки «Volvo S 60» номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 16 липня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті за зберігання транспортного засобуавтомобіля марки «Volvo S 60» номерний знак НОМЕР_2 на спеціальному майданчику у розмірі 2 700 (дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.О.Василишин