Справа № 560/1452/20
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Київ

справа №560/1452/20

адміністративне провадження № К/9901/23519/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Єзерова А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 (головуючий суддя: Граб Л.С., судді: Сторчак В.Ю., Іваненко Т.В.) у справі № 560/1452/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Державного агентства водних ресурсів України (далі - Держводагенство або відповідач), третя особа: Департамент природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просив:

визнати протиправною і скасувати відмову сектору у Хмельницькій області Державного агентства водних ресурсів України у видачі дозволу на спеціальне водокористування, що викладена у листі за вихідним номером 647/ХМ/21-19 від 05.12.2019;

зобов`язати Держводагенство видати ОСОБА_1 дозвіл на спеціальне водокористування з метою рибогосподарських потреб на водний об`єкт (ставок) площею водного дзеркала 26,1610 га, за межами населеного пункту с. Куровечка на території Війтовецької об`єднаної територіальної громади Волочиського району Хмельницької області (назва річки (водотоку) на якому розташований водний об`єкт - річка Бовенець лівої притоки річки Збруч (басейн річки Дністер)).

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 04.12.2020 позов задовольнив частково:

визнав протиправною і скасував відмову № 647/ХМ/21-19 від 05.12.2019 Сектору у Хмельницькій області Державного агентства водних ресурсів України у видачі ОСОБА_1 дозволу на спеціальне водокористування;

зобов`язав Держводагенство повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2019 про видачу дозволу на спеціальне водокористування з метою рибогосподарських потреб на водний об`єкт площею водного дзеркала 26,1610 га, який розташований за межами населеного пункту села Куровечка на території Війтовецької об`єднаної територіальної громади Волочиського району Хмельницької області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 26.05.2021 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувану постанову, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 26.07.2021 відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2024 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що з метою забезпечення здійснення господарської діяльності шляхом розведення та вилову риби було отримано дозвіл на спеціальне водокористування № 002563, терміном дії до 01.07.2015.

Після призупинення здійснення господарської діяльності, 04.11.2019 позивач з метою відновлення провадження здійснення господарської діяльності шляхом розведення та вилову риби звернувся із відповідною заявою до відповідача про отримання дозвільних документів.

Проте листом № 647/ХМ/21-19 від 05.12.2019 відповідач відмовив у видачі дозволу на спеціальне водокористування з підстав, що у пакеті документів відсутній правовстановлюючий документ на водні об`єкти (договір оренди водного об`єкту, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 420 від 29.05.2013).

Водночас, за твердженнями позивача, така відмова не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки в пакеті документів містився договір оренди землі (водного фонду) від 17.09.2009, на підставі якого ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку водного фонду (ставок) для рибогосподарських потреб.

Наявність цього договору, на переконання позивача, свідчить про відсутність необхідності в укладенні окремого договору оренди водного об`єкту.

За таких обставин, зважаючи на протиправність відмови у видачі дозвільного документу, позивач вважає, що належним способом захисту його порушених прав буде зобов`язання відповідача видати дозвіл на спеціальне водокористування.

Відповідач позов не визнав. Зазначає, що позивачем поданий неповний пакет документів, необхідних для отримання дозволу на спеціальне водокористування, а саме: відсутня копія правовстановлюючих документів на водні об`єкти (договір оренди водного об`єкта, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 420 від 29.05.2013).

Поданий позивачем договір оренди землі (водного) фонду, укладений 17.09.2009 між Волочиською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , не є правовстановлюючим документом на водний об`єкт, оскільки предметом договору є тільки земельна ділянка.

За таких обставин, відповідач вважає, що ним обґрунтовано відмовлено позивачу у видачі дозволу на спеціальне водокористування.

Третя особа надала суду пояснення, в яких зазначила, що питання щодо видачі дозволу на спеціальне водокористування не входить до її повноважень.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій установлено, що 17.09.2009 між Волочиською районною державною адміністрацією (далі - Волочиська РДА) та ОСОБА_1 було укладеного договір оренди землі (водного фонду).

Відповідно до умов вказаного вище договору оренди, позивач отримав у строкове (30 років), платне користування земельну ділянку водного фонду (ставок) загальною площею 26,1610 га на території Сарнівської сільської ради за межами населеного пункту села Куровечка для рибогосподарських потреб.

Зазначений договір зареєстрований у Волочиському районному відділі Хмельницької регіональної філії ДПЦ ДЗК 11.11.2009 за № 42.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, під реєстраційним номером 209 зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :04:015:0008 площею 26,161 га для рибогосподарських потреб за адресою Хмельницька область, Волочиський район, Сарнівська сільська рада.

01.07.2010 ОСОБА_1 отримано в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища у Хмельницькій області дозвіл на спеціальне водокористування № 002563 С, термін дії якого закінчився 01.07.2015.

04.11.2019 з метою відновлення провадження господарської діяльності шляхом розведення та вилову риби, позивач через центр надання адміністративних послуг Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області звернувся із заявою до сектору у Хмельницькій області Державного агентства водних ресурсів України про надання дозволу на спеціальне водокористування.

До заяви були додані наступні документи: обґрунтування потреби у воді з помісячним нормативним розрахунком водокористування і водовідведення; опис та схема місць збору води та скиду зворотних вод; нормативи гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин у водні об`єкти (з розрахунком на кожний випуск (скид) окремо); копія правовстановлюючих документів на водні об`єкти (договір оренди землі (водного фонду) від 17.09.2009).

Листом № 647/ХМ/21-19 від 05.12.2019 відповідач відмовив ОСОБА_1 у видачі дозволу на спеціальне водокористування.

Підставою для відмови зазначено, що заявником подано неповний пакет документів, необхідних для одержання дозволу, а саме: копію правовстановлюючих документів на водні об`єкти (договір оренди водного об`єкта, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 420 від 29.05.2013).

Також у листі зазначено, що поданий договір оренди землі (водного фонду) від 17.09.2009, який укладено між Волочиською РДА та ОСОБА_1 , не є правовстановлюючим документом на водний об`єкт, оскільки предметом договору є земельна ділянка, а не водний об`єкт, як це передбачено у типовому договорі оренди водного об`єкта.

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що правовстановлюючим документом, який дає позивачу право на користування водним об`єктом - (ставок) площею водного дзеркала 26,1610 га, за межами населеного пункту с. Куровечка на території Війтовецької об`єднаної територіальної громади Волочиського району Хмельницької області, є Договір оренди землі від 17.09.2009, який, на момент його укладення відповідав усім вимогам законодавства щодо змісту, форми та погодження.

Одночасно з цим, суд першої інстанції констатував, що жодних вимог до позивача про повернення земельної ділянки кадастровий номер :04:015:0008, з розташованим на ній водним об`єктом, орендодавцем не заявлялося, претензій про несвоєчасність чи неповноту внесення орендної плати не надходило.

Також від розпорядника земель не надходило і пропозицій про внесення змін до Договору оренди, в тому числі про приведення його у відповідність до Типового договору оренди водних об`єктів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 № 420.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваної відмови.

Водночас за висновками суду першої інстанції, належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про видачу дозвільного документу.

Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку.

Проаналізувавши положення законодавства суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент укладення між позивачем і Волочиською РДА договору, користування водним об`єктом здійснювалось за договорами оренди земельної ділянки під водним об`єктом, із сплатою орендної плати за землю (на загальних засадах відповідно до земельного законодавства).

Водночас з 01.07.2013 змінено процедуру надання водних об`єктів в користування на умовах оренди.

Зокрема, згідно внесених змін чинне законодавство розрізняє різні процедури та принципи надання водних об`єктів:

- водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми надаються в користування на умовах оренди відповідно та у порядку, передбаченому статтею 51 Водного кодексу України, для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково- дослідних робіт;

- водні об`єкти надаються у користування на земельних торгах (статті 135-139 Земельного кодексу України) у комплексі із земельною ділянкою, органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України (при цьому віднесення водного об`єкта до загальнодержавного або місцевого не має значення), відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Відповідно до приписів статті 49 Водного кодексу України, для одержання дозволу на спеціальне водокористування, серед іншого, подається копія правовстановлюючих документів на водні об`єкти (для орендарів водних об`єктів).

Суд апеляційної інстанції установив, що у якості правовстановлюючого документа на водний об`єкт позивач подав договір оренди земельної ділянки від 17.09.2009, укладений між ним та Волочиською РДА, зареєстрований у Волочиському районному відділі Хмельницької регіональної філії ДПЦ ДЗК 11.11.2009 за №42.

Так, згідно із інформацією зазначеною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, під реєстраційним номером 209 зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :04:015:0008 площею 26,161 га для рибогосподарських потреб за адресою Хмельницька область, Волочиський район, Сарнівська сільська рада.

Водночас відповідно до запису про інше речове право №16018119, за ОСОБА_1 зареєстровано право оренди земельної ділянки загальною площею 26,1610 га строком дії до 11.11.2039 на підставі договору оренди землі (водного об`єкту), укладеного між ОСОБА_1 та Волочиською РДА.

Зазначене свідчить, що у ОСОБА_1 наявне лише право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди земельної ділянки без оформлення права користування безпосередньо водним об`єктом.

Відповідно позивач здійснює користування ставком лише на підставі договору оренди земельної ділянки без оформлення права користування безпосередньо водним об`єктом та не сплачує орендну плату за водний об`єкт (водний простір).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погодився із позицією відповідача, що позивачем подано до сектору у Хмельницькій області Державного агентства водних ресурсів України неповний пакет документів (надано лише договір оренди земельної ділянки без водного об`єкту).

Також суд апеляційної інстанції констатував, що Законом України від 06.09.2012 №245-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (набрав чинності з 01.01.2013) змінені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування. Згідно із цими змінами, повноваження щодо передачі в оренду земельних ділянок для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт за межами населених пунктів перейшли до обласних державних адміністрацій.

Оскільки у договорі оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та Волочиською РДА, не встановлені умови припинення договору у разі зміни орендодавця, то права та обов`язки орендодавця перейшли до обласних державних адміністрацій в частині оренди землі з 01.01.2013, а з 01.07.2013 в частині оренди водних об`єктів.

На підставі письмових пояснень Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації, що містяться в матеріалах справи (від 18.11.2020 № 2554/0/06-20), суд апеляційної інстанції установив, що передача в оренду водного об`єкта в комплексі із земельною ділянкою водного фонду площею 26,1610 га за межами населеного пункту с. Куровечка на території Війтовецької об`єднаної громади Волочиського району Хмельницької області обласною державною адміністрацією не здійснювалася.

За таких обставин суд апеляційної інстанції констатував, що по діючому договорі оренди землі (водного фонду) від 17.09.2009 в оренді перебуває лише земельна ділянка водного фонду, в той же час водний об`єкт в оренді не перебуває.

Своєю чергою, відповідно до приписів статті 49 Водного кодексу України подання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, є підставою для відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування.

За встановлених у справі обставин на підставі досліджених доказів, суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованою відмову відповідача у наданні позивачу дозволу на спеціальне водокористування.

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач стверджує, що внаслідок неповного з`ясування обставин у справі, суд апеляційної інстанції помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Скаржник наполягає, що ним подано повний пакет документів для отримання спеціального дозволу на спеціальне водокористування.

Так, відповідно до вимоги законодавства (в редакції, чинній на час укладання договору оренди водного об`єкта) договір оренди від 17.09.2009 було зареєстровано у Волочиському районному відділі ХРФ ДП «ЦЦЗК» 11.11.2009 за номером 42 та 18.08.2016 державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: про реєстрацію за позивачем права оренди земельної ділянки (з розташованим на ній водним об`єктом) на підставі вказаного договору оренди від 17.09.2009, що в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту наявності у позивача речового права (права оренди) на нерухоме майно (земельну ділянку, з розташованим на ній водним об`єктом).

Також скаржник просив врахувати, що жодних вимог про повернення земельної ділянки, з розташованим на ній водним об`єктом, до нього не заявлялося, претензій про несвоєчасність чи неповноту внесення орендної плати не надходило.

Крім того, постанова Уряду № 420 від 29.05.2013 «Про затвердження Типового договору оренди водних об`єктів» також не містить вимог щодо необхідності приведення у відповідність раніше укладених договорів оренди, предметом яких є об`єкти водного фонду, або застережень про недійсність таких договорів.

За таких обставин, скаржник наполягає, що договір оренди землі (водного об`єкту) від 17.09.2009 є належним правовстановлюючим документом в розумінні положень статті 49 Водного кодексу України.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому із посиланням на законність та обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Держводагенство стверджує, що за законодавством, чинним станом на 2009 рік, користування водним об`єктом здійснювалось за договорами оренди: 1) земельної ділянки під водним об`єктом, із сплатою орендної плати за землю (на загальних засадах відповідно до земельного законодавства); 2) самого водного об`єкта із сплатою орендної плати за площу водного простору водного об`єкта.

Водночас з 01.07.2013 відбулася зміна процедури надання водних об`єктів у користування на умовах оренди, а саме: водні об`єкти стали надаватися у користування на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою шляхом укладення договорів оренди водних об`єктів за типовою формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 № 420, яка одночасно визначає об`єкти оренди воду (водний простір) водного об`єкта та земельну ділянку під водним об`єктом (дно).

Своєю чергою, за чинним договором оренди від 17.09.2009 в оренді перебуває земельна ділянка водного фонду, в той же час водний об`єкт в оренді позивача не перебуває.

Натомість позивач підміняє поняття процедури укладення договору оренди земельної ділянки та оренди водного об`єкта.

Також відповідач просив врахувати, що зі зміною правового регулювання, повноваження щодо передачі в оренду земельних ділянок для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт за межами населених пунктів перейшли до обласних державних адміністрацій.

Водночас обласною державною адміністрацією у межах визначених повноважень передача в оренду водного об`єкта в комплексі із земельною ділянкою водного фонду площею 26,1610 га за межами населеного пункту с. Куровечка на території Війтовецької об`єднаної громади Волочиського району Хмельницької області обласною державною адміністрацією не здійснювалася.

Отже, оскільки позивачем до заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування не надано правовстановлюючих документів на водний об`єкт (для орендарів водних об`єктів), підстави для видачі дозволу були відсутні.

Третя особа також скористалася процесуальним правом та подала відзив на касаційну скаргу. В обґрунтування своєї позиції, третя особа стверджує, що за договором оренди землі (водного фонду) від 17.09.2009, в оренді позивача перебуває земельна ділянка водного фонду, в той же час водний об`єкт в оренді не перебуває.

Крім того, відповідно до вимог Водного кодексу України за користування водним об`єктом орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату за водний об`єкт та орендну плату за земельну ділянку під таким водним об`єктом.

Натомість, оскільки у ОСОБА_1 наявне лише право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди землі (водного фонду), без оформлення права користування безпосередньо водним об`єктом, ОСОБА_1 не сплачується орендна плата за водний об`єкт.

VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою - другою статті 341 КАС України, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам учасників справи, висловленим у касаційній скарзі та відзиві на неї, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а у статті 13 Конституції України серед іншого визначено, що земля та водні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого відповідні права здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у визначених межах.

Статтею 2 Водного кодексу України визначено, що завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

Водні відносини в Україні регулюються Водним кодексом, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» та іншими актами законодавства.

Земельні, гірничі, лісові відносини, а також відносини щодо використання та охорони рослинного і тваринного світу, територій та об`єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря, виключної (морської) економічної зони та континентального шельфу України, що виникають під час користування водними об`єктами, регулюються відповідним законодавством України.

Згідно зі статтею 6 Водного кодексу України води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об`єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

До земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів (частина перша статті 58 Земельного кодексу України, стаття 4 Водного кодексу України).

Земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться (частини перша, друга статті 79 Земельного кодексу України).

За приписами статті 85 Водного кодексу України у користування на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Користування цими ділянками у зазначених цілях здійснюється з урахуванням вимог щодо охорони річок і водойм від забруднення, засмічення та замулення, а також з додержанням правил архітектури планування приміських зон та санітарних вимог у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

За приписами статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що право користування землями водного фонду здійснюється у відповідності до вимог водного та земельного законодавства на умовах договору оренди.

Відповідно до визначення, наведеного у статті 1 Водного кодексу України, водокористування - використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів).

Згідно із статтею 42 Водного кодексу України водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Стаття 46 Водного кодексу України визначає, що водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Частинами першою, другою статті 49 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Процедура видачі юридичним і фізичним особам (далі - водокористувачі) дозволів на спеціальне водокористування врегульована статтею 49 Водного кодексу України та Порядком видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 321 (далі - Порядок № 321).

Так, приписи статті 49 Водного кодексу України встановлюють, що спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Подання юридичною або фізичною особою, фізичною особою - підприємцем заяви про одержання (переоформлення, одержання дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування та відповідних документів, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) їй цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі.

Для одержання дозволу на спеціальне водокористування юридична або фізична особа, фізична особа - підприємець звертається до органів, зазначених у частині другій цієї статті, із заявою, до якої додаються:

обґрунтування потреби у воді з помісячним нормативним розрахунком водокористування і водовідведення;

опис та схема місць забору води та скиду зворотних вод;

нормативи гранично допустимого скидання (гдс) забруднюючих речовин у водні об`єкти із зворотними водами (з розрахунком на кожний випуск (скид) окремо);

затверджені індивідуальні технологічні нормативи використання питної води (для підприємств та організацій житлово-комунального господарства, суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, житлово-експлуатаційних підприємств та організацій);

копія правовстановлюючих документів на водні об`єкти (для орендарів водних об`єктів).

Аналогічний перелік документів також визначений у пункті 3 Порядку № 321.

Статтею 49 Водного кодексу України передбачено, що зазначений перелік документів є вичерпним.

Отже зі змісту наведених норм права вбачається, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування, який видається уповноваженим органом за процедурою, встановленою статтею 49 Водного кодексу України та Порядком № 321.

Законодавець встановив, що видача дозвільного документу здійснюється за заявою зацікавленої особи, до якої надається вичерпний перелік документів, серед яких міститься копія правовстановлюючих документів на водні об`єкти (для орендарів водних об`єктів).

У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій установлено, що при зверненні до відповідача за отриманням дозволу на спеціальне водокористування позивач в якості правовстановлюючого документу на водний об`єкт надав договір оренди землі (водного фонду) від 17.09.2009, укладений між ним та Волочиською РДА, який зареєстрований у Волочиському районному відділі Хмельницької регіональної філії ДПЦ ДЗК 11.11.2009 за № 42.

Водночас відповідач вважає, що зазначений договір підтверджує лише право користування позивачем земельною ділянкою під ставком, без оформлення права користування безпосередньо водним об`єктом, а отже не може вважатися правовстановлюючим документом на водний об`єкт в розумінні положень статті 49 Водного кодексу України.

Отже спірним у цій справі є питання чи можна вважати укладений між позивачем та Волочиською РДА договір оренди землі (водного фонду) від 17.09.2009 таким, що відповідає правовстановлюючому документу на водний об`єкт (для орендарів водних об`єктів) в розумінні положень статті 49 Водного кодексу України.

Так, стаття 51 Водного кодексу України (у редакції, яка діяла на момент укладення договору оренди) передбачала, що у користування на умовах оренди водні об`єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях.

Передача орендарем права на оренду водного об`єкта (чи його частини) іншим суб`єктам господарювання забороняється.

Орендодавцями водних об`єктів (їх частин) місцевого значення є Верховна Рада Автономної Республіки Крим і обласні Ради.

Окремі повноваження щодо надання водних об`єктів (їх частин) місцевого значення в користування Верховна Рада Автономної Республіки Крим та обласні Ради можуть передавати відповідним органам виконавчої влади на місцях чи іншим державним органам.

Орендодавцями водних об`єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

Розподіл повноважень щодо передачі водних об`єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства.

Умови, строки і збір за оренду водних об`єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін.

Водокористувачі, яким водний об`єкт (його частина) надано в оренду, можуть дозволити іншим водокористувачам здійснювати спеціальне водокористування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Користування водними об`єктами (їх частинами) на умовах оренди здійснюється відповідно до вимог водного законодавства і регулюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Тобто, користування водним об`єктом здійснювалось за договорами оренди:

- земельної ділянки під водним об`єктом;

- самого водного об`єкта із сплатою орендної плати за площу водного простору водного об`єкта.

Водночас 01.07.2013 набрав чинності Закон України від 18.09.2012 № 5293-VI «Про аквакультуру» (далі - Закон № 5293-VI), який визначає принципи державної політики, основні засади розвитку і функціонування аквакультури, правові основи діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у сфері аквакультури.

За визначенням термінів, наведеним у статті 1 Закону № 5293-VI, аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

Відповідно до частини першої статті 14 цього Закону рибогосподарський водний об`єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України.

Одночасно цим Законом статтю 51 Водного кодексу України викладено в такій редакції:

«У користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Не підлягають передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водні об`єкти, що:

використовуються для питних потреб;

розташовані в межах територій та об`єктів, що перебувають під охороною відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Водні об`єкти надаються в користування на умовах оренди без обмеження права загального водокористування, крім випадків, визначених законом.

Орендарі водного об`єкта зобов`язані передбачити місця для безоплатного забезпечення права громадян на загальне водокористування (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство тощо).

При визначенні таких місць перевага надається традиційно розташованим місцям масового відпочинку.

У межах населених пунктів забороняється обмеження будь-яких видів загального водокористування, крім випадків, визначених законом.

Заборона загального водокористування водними об`єктами, наданими в користування на умовах оренди, та їх нецільове використання є підставою для розірвання договору оренди.

Типова форма договору оренди водних об`єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об`єктів визначаються у договорі оренди.

Методика визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Сплата орендної плати за водний об`єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об`єктом.

У договорі оренди водного об`єкта визначаються зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ та ставків відповідно до встановлених для них центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами.

Передача орендарем права на оренду водного об`єкта іншим суб`єктам господарювання забороняється.

Орендарі, яким водний об`єкт надано в користування на умовах оренди, можуть дозволити іншим водокористувачам здійснювати спеціальне водокористування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

Надання частин рибогосподарських водних об`єктів, рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України в користування для цілей аквакультури регулюються Законом України «Про аквакультуру».

Отже з 01.07.2013 відбулася зміна процедури надання водних об`єктів у користування на умовах оренди, а саме: водні об`єкти стали надаватися у користування на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою шляхом укладення договорів оренди водних об`єктів.

Колегія суддів враховує, що подібні правовідносини були предметом розгляду у справі № 480/4250/19 (постанова від 27.10.2022), в якій Верховний Суд здійснюючі аналіз положень статті 51 Водного кодексу України, в редакції Закону № 5293-VI, виснував «…що водні об`єкти надаються в оренду разом з земельною ділянкою, а не окремо, як вважає відповідач» (пункт 40 постанови від 27.10.2022).

У контексті спірних правовідносин, саме наявність або відсутність у позивача права оренди водного об`єкту відокремленого від землі є належним предметом цього спору.

Відповідно до статті 51 Водного кодексу України Кабінет Міністрів України постановою від 29.05.2013 № 420 затвердив Типовий договір оренди водних об`єктів, який у пункті 2 «Об`єкти оренди» одночасно визначає об`єкт оренди воду (водний простір) водного об`єкту та земельну ділянку під водним об`єктом (дно).

Із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, судами попередніх інстанцій установлено, що під реєстраційним номером 209 зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :04:015:0008 площею 26,161 га для рибогосподарських потреб за адресою Хмельницька область, Волочиський район, Сарнівська сільська рада.

Суди встановили, що 17.09.2009 між Волочиською РДА та ОСОБА_1 було укладеного договір оренди землі (водного фонду).

Відповідно до умов вказаного вище договору оренди, позивач отримав у строкове (30 років), платне користування земельну ділянку водного фонду (ставок) загальною площею 26,1610 га на території Сарнівської сільської ради за межами населеного пункту села Куровечка для рибогосподарських потреб.

Суд апеляційної інстанції установив, згідно запису про інше речове право №16018119, за ОСОБА_1 зареєстровано право оренди земельної ділянки загальною площею 26,1610 га строком дії до 11.11.2039 на підставі договору оренди землі (водного об`єкту) від 17.09.2009.

Із пояснень позивача, наведених у позовній заяві, та врахованих судом апеляційної інстанції, вбачається, що орендований на умовах договору ставок є штучно створеною водоймою.

Отже маючи гідротехнічну споруду ставка, та за умови наявності на праві користування виключно земельної ділянки, позивач самостійно наповнює водою цей ставок.

Відповідно до приписів статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі водного фонду.

Стаття 3 Водного кодексу України визначає, що усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд.

До водного фонду України, зокрема, належать штучні водойми (водосховища, ставки) і канали.

За визначенням, наведеним у статті 1 Водного кодексу України, водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт).

Отже, позивач помилково ототожнює оренду землі водного фонду, за умовами договору від 17.09.2009, із орендою самого водного об`єкта, який розташований на цій земельній ділянці, та у конкретному випадку, не має постійного характеру (наповнюється/спускається за волевиявленням землекористувача).

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що у ОСОБА_1 наявне лише право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди земельної ділянки, що не дає права користування безпосередньо водним об`єктом, який виступає самостійним предметом.

Також суд апеляційної інстанції обґрунтовано прийняв до уваги доводи Держводагенства про те, що позивачем не сплачується орендна плата за водний об`єкт (водний простір).

Суд апеляційної інстанції також обґрунтовано зазначив про те, що Законом України від 06.09.2012 № 5245-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (набрав чинності з 01.01.2013) змінені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування.

Відповідно до внесених змін повноваження щодо передачі в оренду земельних ділянок для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт за межами населених пунктів перейшли до обласних державних адміністрацій.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі водних об`єктів у користування змінені і Законом України «Про аквакультуру». Відповідно до зазначених змін повноваження щодо передачі в оренду водних об`єктів перейшли до органів, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під ними.

Із письмових пояснень Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації (від 18.11.2020 № 2554/0/06-20), суд апеляційної інстанції установив, що облдержадміністрацією не здійснювалася передача в оренду водного об`єкта в комплексі із земельною ділянкою водного фонду площею 26,1610 га за межами населеного пункту с. Куровечка на території Війтовецької об`єднаної громади Волочиського району Хмельницької області обласною державною адміністрацією.

Таким чином, Департаментом природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації підтверджено, що по діючому договору оренди землі (водного фонду) від 17.09.2009 в оренді перебуває лише земельна ділянка водного фонду, в той же час водний об`єкт в оренді не перебуває.

Своєю чергою, згідно приписів статті 49 Водного кодексу України подання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, є підставою для відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування.

Положення пункту 4 Порядку № 321 визначають, що у разі відмови у видачі дозволу водокористувачу надається відповідь з обґрунтуванням причин відмови.

Отже, враховуючи те, що при поданні заяви на отримання дозволу на спеціальне використання позивач не надав правовстановлюючого документу на водний об`єкт, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для надання ОСОБА_1 дозволу на спеціальне водокористування з метою рибогосподарських потреб на водний об`єкт площею водного дзеркала 26,1610 га, який розташований за межами населеного пункту села Куровечка на території Війтовецької об`єднаної територіальної громади Волочиського району Хмельницької області.

Вищевикладеним спростовуються доводи касаційної скарги позивача.

Фактично скаржник у касаційній скарзі зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом апеляційної інстанції у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі №560/1452/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

В. М. Бевзенко

А. А. Єзеров