Справа № 380/3388/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 рокусправа № 380/3388/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (далі відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати:

податкові повідомлення-рішення від 06.06.2022 року за №4087/13-01-07-14, за №4088/13-01-07-14, за №4091/13-01-07-14;

рішення від 06.06.2022 року №4093/13-01-07-14;

вимогу про сплату боргу від 06.06.2022 року за №Ф-4092/13-01-07-14.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не була поінформована про проведення перевірки за результатами якої складено спірні акти індивідуальної дії, що підтверджується інформацією у акті перевірки. Також зазначає, що під час проведення перевірки відповідачем не включено до складу витрат суму витрат на оплату праці найманих працівників без вирахування податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску; суми сплаченого єдиного внеску; документально підтверджених витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів. Крім того, уважає що відповідачем, за відсутності вини зі сторони позивача, протиправно застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Відповідач у відзиві зазначає, що з урахуванням положень п.42.2 ст.42 ПК України, документи з приводу проведення перевірки були належним чином вручені платнику податків позивачу у справі, а тому процедурних порушень контролюючий орган не допускав. У цьому контексті покликається на правову позицію Верховного Суду. Відповідач уважає, що оскільки платником податків не було надано до перевірки первинних бухгалтерських документів у підтвердження понесених витрат спірні акти індивідуальної дії у повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 20.05.2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

28.01.2022 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 року по 16.10.2020 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 07.09.2016 року по 16.10.2020 року.

За наслідками такої перевірки складено акт №1262/13-01-07-14-03/ від 28.01.2022 року.

У висновках акта перевірки зазначено такі порушення:

- п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі ПК України) в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

- п.164.1 ст.164; п.167.1 ст.167; п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України за результатами чого донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 62087 грн. 85 коп., а саме за 2017 рік на суму 14716 грн. 02 коп., за 2018 рік - 27546 грн. 29 коп., за 2019 рік - 15770 грн. 74 коп., за 2020 рік - 4054 грн. 80 коп.;

- п.162.1 ст.162; підп.163.1.1 п.163.1 ст.163; підп.1.1, підп.1.2, підп.1.3, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень ПК України у зв`язку з чим донараховано військового збору на загальну суму 4236 грн. 62 коп., а саме за 2017 рік на суму 956 грн. 25 коп., за 2018 рік - 1628 грн. 24 коп., за 2019 рік - 1314 грн. 23 коп., за 2020 рік - 337 грн. 90 коп.;

- п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.2 та п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України № 2464-VI), та донараховано єдиний внесок на загальну суму 60047 грн. 84 коп., а саме за 2017 рік на суму 9538 грн. 24 коп., за 2018 рік - 23838 грн. 96 коп., за 2019 рік - 19275 грн. 34 коп., за 2020 рік - 7395 грн. 30 коп.;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України № 2464-VI та п.2 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України від 04.04.2015 року №435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині неподання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску за 2020 рік, що передбачає застосування фінансових санкцій;

- підп.212.3.1-1, п.213.1 ст.213, п.223.1 ст.223, підп.222.3.1. п.222.3 ст.222 ПК України, за наслідками чого донараховано акцизний податок за березень 2020 року на суму 33 грн. 05 коп.;

- підп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України, а саме не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік.

Зміст акта перевірки вказує на те, що висновки з донарахування податку на доходи фізичних осіб (розділ 2.1.5), єдиного соціального внеску (розділ 2.5.3) ґрунтувались на порушеннях описаних у розділі 2.1.4 згаданого акта перевірки та які стосувались не подання платником податків первинних бухгалтерських документів у підтвердження понесених витрат у результаті чого контролюючим органом самостійно визначено чистий оподатковуваний дохід.

З аналогічних підстав контролюючим органом визначено військовий збір.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято спірні акти індивідуальної дії, а саме:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2022 року № Ф-4092/13-01-07-14, згідно якої позивач має сплати борг у сумі 60047 грн. 84 коп.;

- податкове повідомлення-рішення від 06.06.2022 року за №4088/13-01-07-14, яким позивачу збільшено суму податкового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 5295 грн. 78 коп., у тому числі основний платіж 4236 грн. 62 коп. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 1059 грн. 16 коп.;

- податкове повідомлення-рішення від 06.06.2022 року за №4087/13-01-07-14, яким позивачу збільшено суму податкового зобов`язання за податок з доходів фізичних осіб у розмірі 77609 грн. 81 коп., у тому числі основний платіж 62087 грн. 85 коп. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 15521 грн. 96 коп.;

- податкове повідомлення-рішення від 06.06.2022 року за №4091/13-01-07-14, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) на суму 1020 грн. 00 коп.;

- рішення №4093/13-01-07-14 від 06.06.2022 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 21566 грн. 36 коп.

Змістом спірних правовідносин є відповідність критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 КАС України, спірних актів індивідуальної дії.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно положень ч.1 ст.67 Основного Закону України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1 ст.1 ПК України).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України № 2464-VI).

З приводу процедурних порушень в частині неналежного повідомлення позивача про проведення перевірки та витребування первинних бухгалтерських документів.

Повідомленням від 09.12.2021 року №1077/13-01-07-17 позивача повідомлено про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 року по 16.10.2020 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 07.09.2016 року по 16.10.2020 року.

09.12.2021 року позивачу надіслано запит «Про надання документів для проведення перевірки» №35778/6/10/13-01-07-14-08.

Згадані повідомлення та запит надсилались на адресу АДРЕСА_1 .

У свою чергу позивач вказує на те, що з 20.09.2018 року зареєстроване місце її проживання АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою у паспорті.

У відповідності до положень абзацу першого п.45.1 ст.45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Абзацом другим цього ж пункту передбачено, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Як передбачено п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно положень абзацу першого п.42.4 зазначеної статті, платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

Абзацом другим цього пункту передбачено, що листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Наведені норми вказують на те, що листування між контролюючим органом та платником податків може здійснюватись у таких формах: засобами електронного зв`язку, надіслання за податковою адресою та особисте вручення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам через призму таких критеріїв правомірності як використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано (п.2 ч.2 ст.2 КАС України); добросовісності (п.5 ч.2 ст.2 КАС України); пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п.8 ч.2 ст.2 КАС України), суд зазначає таке.

У відповідності до положень підпунктів 19-1.1.1 та 19-1.1.2 пункту 19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:

здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків;

контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Матеріалами справи підтверджується те, що позивач у справі подавала звітність у електронній формі, а відповідач мав у своєму розпорядженні адресу електронної пошти позивача при цьому скористався повідомленням платника податків про проведення перевірки та витребування первинних бухгалтерських документів лише у формі їх надіслання на податкову адресу.

Такі дії відповідача вказують на недотримання критеріїв добросовісності (міг скористатись іншими альтернативними формами листування з платником податків однак не скористався); використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано та пропорційності (завданням контролюючого органу є об`єктивне та обґрунтоване адміністрування податків і зборів на підставі первинних бухгалтерських документів, та визначення їх розміру без таких документів лише в окремих випадках за відсутності такої об`єктивної можливості).

Недотримання таких критеріїв під час повідомлення про проведення перевірки та витребування документів від платника податків, зумовили те, що висновки акта перевірки не підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, а тому не можуть уважатись обґрунтованими.

Крім того, згідно із положеннями п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

З урахуванням того, що контролюючий орган мав можливість витребувати від позивача первинні документи у інший спосіб, однак не скористався ним, на переконання суду, штраф, застосований у податковому повідомленні-рішенні від 06.06.2022 року за №4091/13-01-07-14, є протиправним.

У цьому контексті також слід зазначити і про висновок Верховного Суду щодо застосування п.42.2 ст.42 ПК України, у постанові від 06.08.2019 року у справі №520/8681/18, який стосується належного вручення документів, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків.

Однак, такий не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки редакція п.42.2 ст.42 ПК України зазнала змін, та у зв`язку з тим що у спірних правовідносинах у цій справі контролюючий орган мав альтернативу листування з платником податків через електронну пошту.

Щодо суті порушень.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Як передбачено підп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Згідно положень підп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України, загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

У відповідності до положень п.177.2 ст.177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що військовий збір, єдиний внесок та податок на доходи фізичних осіб підприємців нараховується на оподатковуваний дохід, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Як передбачено п.177.4 ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (підп.177.4.1);

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу) (підп.177.4.2);

суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи підприємця (підп.177.4.3).

Зміст акта перевірки вказує на те, що його висновки ґрунтувались на непредставленні платником податків жодних первинних документів, у зв`язку з чим не можна було визначити склад витрат, пов`язаних з отриманням доходів.

Як передбачено підп.83.1.2 п.83.1 ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є податкова інформація.

Податкова інформація, згідно положень підп.14.1.171 п.14.1 ст.14 ПК України вживається у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ч.1 ст.1 Закону України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII, з наступними змінами та доповненнями).

У матеріалах справи наявні податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку протягом 2017-2020 року; Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за цей самий період та квитанції у підтвердження подання їх через електронний кабінет, які містять інформацію про суми нарахованого доходу працівникам, утриманого податку та військового збору.

Також, матеріали справи містять виписки по особових рахунках позивача які підтверджують фактичну сплату утриманих податків та військового збору.

Контролюючий орган володів та мав доступ до наведеної інформації, однак під час проведення перевірки не використав її.

Враховуючи те, що суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності фізичної особи підприємця, суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у відповідності до положень підп.177.4.3 п.177.4 ст.177 ПК України належить до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, та впливають на правильність визначення оподатковуваного доходу позивача, контролюючий орган не взявши їх до уваги під час проведення перевірки у порушення критерію обґрунтованості (п.3 ч.2 ст.2 КАС України) визначив дохід, на який нараховується військовий збір, єдиний внесок та податок на доходи фізичних осіб підприємців.

При цьому слід зазначити, що суд позбавлений можливості визначити суму згаданого доходу.

Внаслідок такого порушення контролюючим орган протиправно було визначено податкові зобов`язання за основним платежем військовий збір, податок з доходів фізичних осіб, застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та визначено борг (недоїмку) з єдиного внеску.

Крім того, у відповідності до п.3 ч.11 ст.25 Закону України № 2464-VI, податковий орган за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладає штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки податковий орган протиправно визначив борг (недоїмку) позивача з єдиного внеску, як наслідок ним протиправно застосовано штраф рішенням №4093/13-01-07-14 від 06.06.2022 року.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що відповідач при прийнятті спірних актів індивідуальної дії діяв без дотримання критеріїв правомірності, а саме: добросовісності (п.5 ч.2 ст.2 КАС України); пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п.8 ч.2 ст.2 КАС України) та обґрунтованості (п.3 ч.2 ст.2 КАС України).

Встановивши невідповідність актів індивідуальної дії зазначеним критеріям правомірності, суд уважає їх протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати, прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2022 року № Ф-4092/13-01-07-14, податкові повідомлення-рішення від 06.06.2022 року за №4088/13-01-07-14, за №4087/13-01-07-14, за №4091/13-01-07-14, рішення від 06.06.2022 року №4093/13-01-07-14.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Стрийська, 35; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1655 (одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович