Справа № 497/1406/24
Суддя: Кравцова А. В.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1406/24
Провадження № 2-а/497/8/24
УхВАЛа

про розгляд заяви судді щодо самовідводу

18.06.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглянувши без участі сторін у приміщенні суду в м.Болград заяву судді Кравцової Алли Валентинівни про самовідвід у адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови про адміністративне правопорушення, третя особа - рядовий відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Гудима Віктор Михайлоич,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 року автоматизованою програмою документообігу Болградського районного суду Одеської області для розгляду судді Кравцовій А.В. була розподілена адміністративна справа за вищевказаним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - рядовий відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Гудима В.М.

Після отримання справи, вирішуючи питання про її підсудність для відкриття провадження, головуючим у справі - суддею Кравцовою А.В. було з`ясовано, що позивач у справі є працівником Болградського районного суду Одеської області - обіймає посаду помічника судді та іноді виконує обов`язки секретря судового засідання, у зв`язку з чим вбачається можливість потенційного конфлікту інтересів між головуючим та позивачем в разі її розгляду по суті, тому головуючий дійшов висновку, що, згідно вимог чинного законодавства, вона підлягає відводу від розгляду даної справи. Вирішуючи питання про наявність підстав для самовідводу судді, суд виходить з наступного.

Статтею 40 КАСУ вирішується порядок розгляду заявленого відводу та самовідводу, а ст.41 цього ж кодексу - визначено наслідки відводу (самовідводу) судді.

Так, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно вимог п.4ч.1ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. А, відповідно до вимог ч.1ст.39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у ст.ст.36-38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відтак, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді, та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі Le , Van Leuveni De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersac vs Belgium) ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо лише не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві має апріорі викликати в учасників процесу.

Згідно практики ЄСПЛ, вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованих причин побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v.Italy), від 07.08.1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28.10.1998 року, п. 45).

Такі ж самі висновки містяться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02).

Зокрема, в рішенні у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", ЄСПЛ вказав, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, таку природу і ступінь, які можуть свідчти про те, що суд не є безстороннім.

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

П.2 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р. зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у випадку, якщо для нього є неможливим ухвалення об`єктивного рішення у справі, або у випадку, якщо у стороннього спостерігачів могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Виходячи з цих принципів, суддя зобов`язаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності судді. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Отже, право на подання заяви про відвід (самовідвід) судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи викладене, заява судді Кравцової А.В. про самовідвід підлягає задоволенню, а справа - направленню до канцелярії суду для повторного розподілу.

Керуючись статтями 36, 39-41, 241-243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву судді Кравцової Алли Валентинівни про самовідвід задовольнити.

Передати до канцелярії Болградського районного суду Одеської області справу №497/1406/24 (провадж.№2-а/497/8/24) з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови про адміністративне правопорушення, третя особа рядовий відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Гудима Віктор Михайлоич, передати до канцелярії Болградського районного суду Одеської області для повторного розподілу у порядку ст.41 ч.1 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кравцова А.В.