Справа № 295/3928/24
Суддя: Воробйова Т. А.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3928/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову серії ЕНА №1627153 від 10.03.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що згідно з постановою серії ЕНА №1627153 від 10.03.2024, о 09 год 47 хв ОСОБА_1 , перебуваючи по вулиці Покровській, 107, в м. Житомирі, керував транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого не працював задній правий стоп сигнал, також під час перевірки документів не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.1.6 ПДР України. З постанови вбачається, що підставою для зупинки автомобіля під керуванням позивача була несправність зовнішніх світлових приладів, що позивач заперечує, оскільки перед початком руху він перевіряв їх справність та всі прилади перебували в працюючому стані, про що повідомлялось працівникам поліції. Вказує, що експлуатація транспортного засобу з несправністю зовнішніх світлових приладів у світлу пору доби ПДР України не забороняється. Вважає, що посилання працівника поліції в оскаржуваній постанові на не працюючий задній правий стоп сигнал в світлу пору доби, як на підставу зупинки транспортного засобу, носить формальний характер, для надання законності діям співробітників поліції щодо зупинки транспортного засобу. Жодного доказу порушення позивачем ПДР України, які б були підставою для зупинки транспортного засобу, працівниками поліції не надано. Позивача не було повідомлено про причину зупинки, тому вимогу пред`явити документи вважає незаконною. Постанову про адміністративне правопорушення позивач вважає незаконною, оскільки поліцейським не були дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення правопорушення, не досліджувалися та не надавалися для ознайомлення докази, які б підтверджували факт скоєння правопорушення. Також, поліцейський розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 22.03.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

15.04.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов. У відзиві вказано, що згідно з постановою серії ЕНА №1627153, 10.03.2024 у місті Житомирі по вулиці Покровській, 107, водій керував транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого не працював правий стоп сигнал та при перевірці документів водій не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.п. 31.4.3.а, 2.4.6 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ст. 125, ч. 2 ст. 36 КУпАП. Положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб та обов`язок водія контролювати технічний стан автомобіля. Як вбачається з відеозапису реєстратора, закріпленому на форменому одязі патрульного, та не заперечується позивачем, останній відмовився пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП. Підійшовши до автомобіля позивача, поліцейський представився та чітко пояснив причину зупинки його транспортного засобу, позивач самостійно визнав факт технічної несправності автомобіля та в подальшому повідомив, що у нього відсутній при собі реєстраційний документ на транспортний засіб та він не може його пред`явити. Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`ясни права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також строки сплати та порядок примусового виконання постанови про стягнення. Позивача було ознайомлено зі змістом винесеної постанови та йому роз`яснили порядок оскарження та строки сплати штрафу. Постанова виносилась у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу та оголошена негайно на місці вчинення правопорушення. Також зауважено, що під час перевірки документів поліцейськими у позивача було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та позивачу було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою приладу Драгер Алкотест, на що останній погодився, та результат огляду позитивний, 0.27 проміле. Відносно позивача поліцейськими було складено протокол серії ААД № 695895 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Представник відповідача вважає, що постанова є законною і не підлягає скасуванню.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Згідно з ч. 5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористалися своїм процесуальним правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2024 поліцейським 2 взводу 4 роти БУПП в Житомирській області ДПП Бацюн О.Д. винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, а саме штрафу у розмірі 425 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 10.03.2024 о 09:47 год у м.Житомирі по вул. Покровській, 107, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого не працював правий стоп сигнал та при перевірці документів не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4.б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 р. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 №3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив ч.1 ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

У розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Так, зокрема, відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" 3353-XII, а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з наведених вище правових норм, суд зазначає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 ПДР України документів, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 Закону України "Про дорожній рух").

Норма ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є імперативною та встановлює відповідальність за відсутність при собі або не пред`явлення для перевірки відповідних документів, а відтак, є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач не заперечує факт керування ним транспортним засобом за обставин, про які йдеться, та непред`явлення ним під час зупинки на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Разом з цим позивач зазначає, що вважає відповідну вимогу поліцейського незаконною, оскільки останній не мав передбачених законодавством підстав для зупинки його транспортного засобу. Наголошує, що жодного порушення ПДР України він не вчиняв.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 31.4.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові інспектор патрульної поліції зазначив, що додатками до неї є відео з п.в. Motorola vb 400 4753 24, 475034, отже, певним чином зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис доказ вчинення адміністративного правопорушення.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідачем до відзиву додано компакт-диск, що містить фрагменти відеозапису з місця події.

Як вбачається з наявного на компакт-диску відеозапису, поліцейським було зупинено автомобіль BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , оскільки у транспортного засобу не працював правий стоп сигнал, що підтверджено на відеозаписі.

Отже позивачем було порушено вимоги п. 31.4.3 ПДР України, оскільки ним експлуатувався транспортний засіб, у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що у поліцейського не було підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, спростовуються матеріалами справи.

Також з дослідженого відеозапису судом встановлено, що на вимогу поліцейського пред`явити реєстраційне посвідчення на транспортний засіб, у порушення вимог 2.4 ПДР України, позивач реєстраційне посвідчення на транспортний засіб не пред`явив.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови суттєвих порушень з боку відповідача щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та оформлення постанови, які б могли бути підставою для скасування постанови, не спостерігається, інспектором вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Закону України «Про національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності, що вбачається на наданого відповідачем відеозапису та змісту оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Враховуючи наведене, при притягненні особи до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП слід довести, що особа керувала транспортним засобом та не мала при собі або не пред`явила поліцейському на його вимогу для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Суд акцентує увагу на тому, що сам позивач не заперечує того, що не пред`явив на місці зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення реєстраційного документа на транспортний засіб.

Таким чином, позивачем не дотримано вказаних вимог законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в той час, як позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама незгода з інкримінованим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За встановлених у справі обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті, отже підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються, у відповідності до приписів ст. 134, 139 КАС України.

Керуючись статтями 19, 72-77, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду за наслідками розгляду судом першої інстанції справи набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646).

Суддя Т.А. Воробйова