Справа № 580/3610/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року справа № 580/3610/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Проценко розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/3610/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

12.04.2024 вх.18568/24 представник позивача-адвокат Гуйван Наталія Іванівна (ордер серії АІ №1469363) в адміністративному позові просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби згідно з пп. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- зобов`язати 15 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби у запас згідно з пп.«г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років на підставі рапорта.

15.04.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідно до ч.2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 ст. 12 КАС України. Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України). Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обгрунтуванні позовних вимог зазначає (додаткові пояснення до адміністративного позову від 26.04.2024 вх. 21335/24), що оскаржує відмову відповідача у звільненні з військової служби у Збройних силах України за сімейними обставинами за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років, на підставі поданого рапорту від 02.02.2024 № 22.3/7956/24-ВИ.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

16.05.2024 вх.24545/24 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби, військовою частиною НОМЕР_3 повідомлено, що у додатках до рапорту відсутні докази, що підтверджували би обов`язок заявника утримувати падчерку в силу статті 268 СК України, позаяк укладання шлюбу не встановлює автоматичний обов`язок виховання та утримання дитини. Участь в утриманні та вихованні підтверджується органом опіки і піклування місцевого органу влади. Матеріали до рапорту не містять і доказів, що би підтверджували фактичне утримання позивачем дитини, тому відсутні законні підстави для звільнення позивача з військової служби. У задоволенні позову просить відмовити.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до витягу з наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону від 03.05.2023 № 185-ОС зарахований до списків особового складу та усі види забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 (НОМЕР_12) за наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.03.2 023 №294-ОС у розпорядження начальника 15 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з 31 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 03 травня 2023 року.

Відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону від 22.06.2023 № 358-ОС призначено старшого сержанта ОСОБА_1 (НОМЕР_12) на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип Є) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування, з 22 червня 2023 року.

Відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону від 14.10.2023 № 729-ОС продовжена дія контракту понад встановлені строки старшому сержанту ОСОБА_1 (НОМЕР_12) інспектору комендатури швидкого реагування, до оголошення демобілізації з 11 жовтня 2023 року.

01.02.2024 позивач у порядку підпорядкування звернувся з рапортом до начальника першої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби третьої прикордонної комендатури швидкого реагування та просив клопотати перед вищим командуванням прикордонного загону про звільнення з військової служби у запас через такі сімейні обставини або інші поважні причини згідно підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 (у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», так як разом зі своєю дружиною він виховує і утримує її доньку, яка мас інвалідність (дружина є матір`ю одиночкою), що підтверджується витягом з реєстру актів цивільного стану громадян щодо дитини, біологічний батько дитини записаний зі слів матері, проте позивач згідно Сімейного кодексу як вітчим зобов`язаний утримувати і виховувати свою падчерку. До рапорту додав: нотаріальну засвідчену копію паспорту військовослужбовця, документ НОМЕР_11 від 22.02.2016; нотаріально засвідчену копію картки платника податків, від 09.07.2015; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_6 від 05.01.2024; нотаріально засвідчену копія паспорту дружини військовослужбовця, серія НОМЕР_7 від 19.03.2005; нотаріально засвідчену копія картки платника податків; нотаріальну засвідчену копію свідоцтва про народження дитини, серія НОМЕР_8 від 30.08.2019; нотаріальну засвідчену копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 6 від 05.01.2024; нотаріальну засвідчену копію картки платника податків, від 22.02.2022; нотаріальну засвідчена копія медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 21.12.2021 № 64; нотаріальну засвідчену копію посвідчення особи інвалідністю з дитинства, серія НОМЕР_9 від 23.03.2022, що зареєстрований відповідачем за №22.3/7956/24-Вн від 02.02.2024 та у порядку підпорядкування (по команді) був переданий для розгляду до в.о. начальника 15 мобільного прикордонного загону.

Листом в.о. начальника 15 мобільного прикордонного загону полковника від 06.02.2024 №08/8634/24-Вн повідомлений позивач, що згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати дітей виникає з моменту народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК). У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 КК України. Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Водночас, смерть матері або батька чи оголошення їх померлими припиняє їх обов`язок по утриманню дитини. До спадкоємців померлих батьків обов`язок по утриманню дитини не переходить. Можна дійти висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (стаття 268 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 268 СК мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Вітчим має обов`язок утримувати падчерку та пасинків, що передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. У матеріалах до рапорту відсутні будь-які дані щодо відсутності, батька, матері, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ж неможливості належного утримання ними таких дітей. У матеріалах до рапорту відсутні докази, якими підтверджується обов`язок заявника утримувати свою не рідну дитину (падчерку) в силу статті 268 СК України. У листі відповідач, повідомив, що матеріали до рапорту також не містять і доказів, якими би підтверджувалось фактичне утримання заявителем дитини.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України є справою всього Українського народу. Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», термін дії якого неодноразово продовжувався по теперішній час, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і діє по теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань, термін дії зазначеного Указу неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232) у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежносте та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частиною шостою статті 2 Закону №2232 видами військової служби є, зокрема: військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.

Відповідності до частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно із частинами 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України, вітчим зобов`язаний утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного уіримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Позивач вважає, що він має підстави для звільнення з військової служби відповідно до п.п. г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232, згідно якого контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років відповідно до копії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 21.12.2021 № 64, копії посвідчення особи інвалідністю з дитинства, серія НОМЕР_9 від 23.03.2022.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_6 від 05.01.2024 між позивачем та громадянкою ОСОБА_2 зареєстрований шлюб. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 05.01.2024 № 6: відомості про дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відомості про батька: ОСОБА_4 ; відомості про матір: ОСОБА_2 .

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 260 СК України якщо вітчим проживають однією сім`єю з малолітньою, неповнолітньою падчеркою вони мають право брати участь у вихованні.

Вітчим зобов`язаний утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст. 268 СК України).

Згідно свідоцтва про народження від 30.08.2019 серії НОМЕР_10 позивач не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому закон не покладає на позивача обов`язок утримання.

Докази на підтвердження факту перебування на утриманні позивача даної дитини до суду не надано.

Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2023 року у справі №160/11228/23 адміністративне провадження №К/990/35121/23 (п.45-51) виснував: ОСОБА1, перебуваючи у шлюбі з громадянкою ОСОБА 2, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Суд зазначає, що дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має матір ОСОБА_2 , доказів відсутності батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер та доказів того, що ці особи з поважних причин не можуть надавати дитині належного утримання, позивач до суду не надав, у матеріалах справи відсутні докази щодо набуття позивачем прав та обов`язків батька дитини.

Надаючи оцінку доводам та доказам сторін суд, керуючись ч. 5 статті 242 КАС України, враховує висновки ВС у постанові від 14.12.2023 у справі №160/11228/23 та доходить висновку, що на позивача, який перебуває на військовій службі у відповідача не покладений обов`язок утримання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому підстави для звільнення на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за наявних і оцінених доказів на час розгляду справи - відсутні.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18 ЄДРСР 83647809).

Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом. Органам публічної влади заборонено використовувати свої повноваження з неналежних мотивів або з неналежною ціллю, навіть якщо результат буде подібний до досягнутого в рамках законних дій. Принцип «належного врядування» не має перешкоджати органам влади виправляти ненавмисні помилки, навіть ті, яких вони припустились внаслідок недбалості (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).

Надаючи оцінку доводам і доказам, якими обґрунтовані позовні вимоги за встановлених судом обставин і перевірених документів та аргументів сторін, суд з оцінених доказів не встановив порушеного права позивача і дійшов висновку, зважаючи на публічні та особисті інтереси, про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання за позивачем права на звільнення з військової служби через сімейні обставини під час дії режиму воєнного стану за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232 у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років, визнає обгрунтованими і доведеними підстави для мотивованої відмови відповідачем у задоволенні рапорту, тому позовні вимоги не належать до задоволення. Суд враховує, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до відповідача з обгрунтованим рапортом та наданням належних доказів на підтвердження фактичного утримання позивачем дитини.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач не надав доказів понесених судових витрат, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-2.

Копію рішення направити сторонам справи.

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: військова частина НОМЕР_3 [ АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ].

Рішення суду складене 14.06.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА