Справа № 420/11919/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 17.04.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати пункт 2 Наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №174 від 02.04.2024 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді Пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду за порушення вимог статей 11, 12, 49, 50, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовця старшого сержанта Галину КУРКАТОВУ старшу медичну сестру клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону;

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 4 Наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №174 від 02.04.2024 року щодо позбавлення військовослужбовця старшого сержанта Галину КУРКАТОВУ старшу медичну сестру клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону премії за квітень 2024 та зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Південного регіону виплатити недоотримане грошове забезпечення за квітень 2024 в повному обсязі;

3. Визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №19-РС від 04.04.2024 про пониження у військовому званні на один ступень, увільнення та призначення ОСОБА_1 на посаду медичної сестри відділення хірургічної інфекції та термічних пошкоджень клініки хірургічної інфекції та реконструктивно-відновлювальної хірургії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

4. Поновити ОСОБА_1 у званні старшого сержанта та на посаді старшої медичної сестри клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону;

5. Зобов`язати здійснити перерахунок та виплату різниці оплати праці за період дії Наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №174 від 02.04.2024 та Наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №19-РС від 04.04.2024 тобто з 02.04.2024 та до моменту ухвалення рішення судом.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 01.11.2019 №43-РС старший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 була призначена на посаду старшої медичної сестри клініки отоларингології ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 01.11.2019 прийняла справи та посаду і приступила до виконання службових обов`язків за посадою. Сержант ОСОБА_1 з 01.11.2019 по квітень 2024 року працювала на посаді старшої медичної сестри клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону. В період з 11.03.2024 по 29.03.2023 року на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №140 від 11.03.2024 у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону було проведене службове розслідування з метою уточнення причин та умов що сприяли порушенню вимог статутів Збройних Сил України, норм етики, медичної деонтології, зневажливому ставленню військовослужбовця по відношенню до інших військовослужбовців, а також пацієнтів, які перебувають на лікуванні в клініці отоларингології ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11.03.2024 капітаном ОСОБА_2 офіцером відділення морально-психологічного забезпечення Військово-медичного клінічного центру Південного регіону була проведена службова перевірка щодо інформації зазначеної в рапорті солдата ОСОБА_3 , щодо зневажливого ставлення відносно медичного персоналу клініки з боку старшої медичної сестри клініки отоларингології старшого сержанта ОСОБА_4 , за результатами якої інформація нібито підтвердилась.

Відповідно до Наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №174 від 02.04.2024: 1. За порушення вимог статей 11, 12, 16, 49, 50, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі статей 45, 48, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого сержанта Галину КУРКАТОВУ старшу медичну сестру клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону накласти дисциплінарне стягнення - «Пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду». 2. За порушення вимог статті 59 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, на підставі статей 45, 48, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 накласти дисциплінарне стягнення - «Зауваження». 3. Відповідно до пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, не виплачувати старшій медичній сестрі клініки отоларингології старшому сержанту ОСОБА_5 премію за квітень місяць 2024 року. 4. Начальникам структурних підрозділів Військово-медичного клінічного центру Південного регіону довести до всього особового складу даний випадок та провести роз`яснювальну роботу щодо неухильного дотримання вимог статутів Збройних Сил України, норм етики, медичної деонтології. В подальшому, відповідно до Наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №19-РС від 04.04.2024 року старшого сержанта ОСОБА_1 було понижено у військовому званні на один ступень, а також призначено на нижчу посаду, а саме посаду медичної сестри відділення хірургічної інфекції та термічних пошкоджень клініки хірургічної інфекції та реконструктивно-відновлювальної хірургії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону. Вважає, що права позивачки порушені, тому звернулася із позовною заявою до суду.

22.04.2024 суддя ухвалив прийняти до розгляду позовну заяву; відкрити провадження у адміністративній справі; розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

22.05.2024 суд ухвалив у задоволенні клопотання Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про розгляд справи №420/11919/24 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовити; у задоволенні клопотання Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про виклик свідків у судове засідання відмовити.

13.05.2024 до суду (вх.№19071/24) від Військово-медичного клінічного центру Південного регіону надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує та вказує, що спірний наказ про накладення дисциплінарного стягнення прийнятий правомірно, оскільки в матеріалах службового розслідування міститься інформація, яка підтверджує факти порушень допущених позивачкою, а саме: застосування позивачкою насильства, погрози фізичною розправою, замкнення в ізольованому приміщенні, постійний моральний тиск та приниження, відсутність поваги до лікарів, призирливі коментарі, цькування, психологічне насилля, безпідставні звинувачення, неетична поведінка та ін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до службової характеристики старшого сержанта ОСОБА_6 від 28.03.2024 (а.с.111), остання зарекомендувала себе середнім спеціалістом, повагою та авторитетом у колективі не користується, проявляє порушення етики та деонтології, як у спілкуванні, так і при виконанні своїх службових обов`язків. Фізично розвинута добре. У стройовому відношенні підтягнута.

При цьому, матеріали справи містять чисельні відзнаки та нагороди ОСОБА_1 (а.с.27-36).

Офіцер відділення морально-психологічного забезпечення капітан ОСОБА_7 скерувала на адресу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону доповідну записку від 11.03.2024 (а.с.108-110) у якій вказує, що нею була проведена службова перевірка з приводу зневажливого ставлення відносно медичного персоналу клініки з боку старшої медичної сестри клініки отоларингології старшого сержанта ОСОБА_8 , за наслідками чого пропонувала призначити службове розслідування у відношенні старшого сержанта ОСОБА_8 .

Начальник Військово-медичного клінічного центру Південного регіону прийняв наказ від 11.03.2024 №140 «Про призначення службового розслідування» (а.с.146), яким наказав створити комплексну комісію для проведення службового розслідування та провести службове розслідування за фактом, викладеним у доповідній записці від 11.03.2024 офіцера відділення морально-психологічного забезпечення капітана ОСОБА_9 .

Членами комісії складений акт службового розслідування від 11.03.2024 (а.с.101-110).

У частині 3 акту службового розслідування від 11.03.2024 викладені обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування.

Так в ході проведення службового розслідування були отримані ряд рапортів військовослужбовців клініки отоларингології ІНФОРМАЦІЯ_1 , в яких знаходять своє підтвердження факти, викладені в рапорті солдата ОСОБА_10 , молодшої медичної сестри клініки отоларингології.

В своєму рапорті солдат ОСОБА_11 , молодша медична сестра клініки отоларингології від 28.02.2024 зазначила, що старша медична сестра клініки отоларингології старший сержант ОСОБА_12 погрожувала залишити її без виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 30 тисяч гривень, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №168 у присутності медичної сестри клініки отоларингології молодшого сержанта ОСОБА_13 , за те, що на думку старшого сержанта ОСОБА_8 солдат ОСОБА_11 неналежно несе службу.

Також в рапорті описана ситуація, в якій солдат ОСОБА_11 26.02.2024 виконала наказ старшої медичної сестри та забрала медикаменти та витратні матеріали з аптеки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, які необхідні для нормальної роботи клініки отоларингології, та про те, що все було отримано в аптеці була здійснена доповідь, але старша медична сестра назвала крадійкою солдата ОСОБА_14 та голосно принижувала її на все відділення у присутності медичних сестер ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 рапорті медичної сестри клініки отоларингології сержант за мобілізацією ОСОБА_17 зазначено, що за спроби захистити свою гідність вона неодноразово сула погрози фізичної розправи від старшої медичної сестри клініки отоларингології ОСОБА_1 своїми діями ОСОБА_1 , неодноразово принижувала її в присутності колег та пацієнтів, постійно підвищує голос на персонал та хворих.

Крім того, за останній рік кілька працівників були вимушені перевестися до інших відділень або звільнитися через знущання з боку старшої медичної сестри ОСОБА_1 , яка постійно чіпляється та погрожує позбавити додаткової грошової винагороди у розмірі 30 тисяч грн. Сержант за мобілізацією ОСОБА_18 підтверджує факти, описані в рапорті молодшої медичної сестри клініки отоларингології солдата ОСОБА_10 .

В рапорті медичної сестри клініки отоларингології сержант за мобілізацією ОСОБА_17 від 19.03.2024 описана ситуація про те, що в січні 2024 року старша медична сестра клініки отоларингології ОСОБА_1 знов погрожувала фізичною розправою та закрила медичну сестру у кабінеті ззовні, де тимчасово розташований аудіо метричний кабінет. Відчинили медичну сестру пацієнти, які чекали у черзі на аудіометрію. Дана ситуація відбувалась при пацієнтах та інших медичних працівниках клініки.

В рапорті сержанта за мобілізацією ОСОБА_17 від 19.03.2024 описаний випадок, який відбувся 10.03.2022. Старший сержант ОСОБА_12 протягла за одяг та волосся по коридору ОСОБА_19 до кабінету, де зі свідчень медичної сестри ОСОБА_17 старша медична сестра її душила. Причиною конфлікту стали питання підлеглої до старшого сержанта ОСОБА_8 про гуманітарну допомогу.

В рапорті ординатора клініки отоларингології лейтенанта медичної допомоги ОСОБА_20 зазначено, що старша медична сестра клініки отоларингології старший сержант ОСОБА_12 нехтує субординацією, прилюдно проявляє неповагу відносно колег та пацієнтів. На поставлені задачі відповідає принизливими коментарями, дозволяє собі привселюдно підвищувати голос на підлеглих та лікарів. На зауваження щодо неприпустимої поведінки відповідає принизливими коментарями, пригнічує колектив.

Ординатор клініки отоларингології лейтенант медичної служби ОСОБА_21 була свідком того, як старша медична сестра неодноразово доводила своєю поведінкою, а саме підвищеним тоном та образами до сліз операційну медичну сестру.

Військовослужбовець лейтенант медичної служби ОСОБА_21 просить втручання начальника центру щодо переводу старшого сержанта ОСОБА_8 через її неприпустиму поведінку відносно колективу клініки, а саме щодо молодшого та середнього медичного персоналу клініки отоларингології.

У своїй скарзі медична сестра клініки отоларингології молодший сержант ОСОБА_22 зазначила, що старша медична сестра клініки отоларингології старший сержант ОСОБА_12 постійно погрожує залишити персонал без виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 30 тисяч грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, якщо вони не будуть виконувати її вказівки.

Старша медична сестра клініки отоларингології старший сержант ОСОБА_12 робить все, що хоче і їй все дозволено. У неї завжди є у відділенні людина, яку можна ганьбити, цькувати, принижувати. Середній та молодший персонал клініки бояться та мовчать через те, що чоловік старшого сержанта ОСОБА_8 може вирішити всі питання.

Через страшу медичну сестру клініки отоларингології за два роки війни звільнились 3 сестри господарки, а також до іншого відділення перевелась медична сестра молодший сержант ОСОБА_23 .

Молодший сержант ОСОБА_22 була свідком конфліктної ситуації, яка склалася на посту чергової медичної сестри 28.02.2024, яку описувала у своєму рапорті солдат ОСОБА_11 .

В своїй заяві молодша медична сестра клініки отоларингології працівник Збройних Сил України ОСОБА_24 стверджує, що старша медична сестра клініки отоларингології старший сержант ОСОБА_12 примушує купляти за свій кошт сміттєві пакети, адже їх не видають. Працівник Збройних Сил України ОСОБА_24 також зазначає, що старша медична сестра не вміє спокійно розмовляти із своїми підлеглими, принижує їх при пацієнтах та усьому медичному персоналі.

В своєму рапорті від 05.03.2024 солдат ОСОБА_11 , молодша медична сестра клініки отоларингології пише, що після того, як старша медична сестра клініки дізналась, що вона написала рапорт про неприпустиму поведінку старшої медичної сестри в клініці почались звинувачення щодо неправдивої інформації в бік ОСОБА_10 . Крім того старша медична сестра погрожувала розправою та судовим притягненням, свідком даної ситуації була операційна медична сестра сержант ОСОБА_25 .

Молодший сержант ОСОБА_23 , медична сестра операційного відділення в своєму рапорті зазначила, що 10.2018 10.2023 проходила військову службу за контрактом у клініці отоларингології на посаді медичної сестри. За час проходження служби у ЛОР клініці неодноразово була свідком того, як старша медична сестра клініки старший сержант ОСОБА_12 систематично підвищувала голос на медичний персонал у присутності пацієнтів. Своєю поведінкою старший сержант ОСОБА_12 постійно пригнічувала та принижувала молодший та середній медичний персонал. Також вона чіплялася до сержанта ОСОБА_26 з приводу чуток, які вона любить збирати стосовно особистого життя підлеглих, принижувала її виразами «що вона дівчина легкої поведінки».

Критичних зауважень з боку старшої медичної сестри клініки до виконання посадових обов`язків медичної сестри ОСОБА_26 не було, якщо були якісь незначні, то вона їх одразу виправляла.

Сержант ОСОБА_23 стверджує, що старша медична сестра дуже любить чіплятись до зовнішнього вигляду персоналу поза умовами виконання службових обов`язків, хто і в чому приходить на службу, що ніяк не впливає на виконання службових обов`язків.

В заяві сестри-господарки клініки отоларингології працівника Збройних Сил України ОСОБА_27 зазначено, що вона нещодавно працює в клініці і зверталась за допомогою до старшої медичної сестри клініки з приводу ведення документації, на що отримувала відмову.

Сестра-господарка клініки отоларингології працівник Збройних Сил України ОСОБА_28 пише, що старша медична сестра дуже грубо розмовляє з персоналом на підвищених тонах не вміє вирішувати робочі питання без крику та звинувачень.

ОСОБА_28 також зазначила, що зверталась до начальника клініки з приводу робочих відносин із старшою медичною сестрою, двічі писала заяви на звільнення. Начальник клініки розмовляв зі старшою медичною сестрою, проте, цього вистачало лише на декілька днів, згодом все починалось спочатку.

В своєму рапорті медична сестра клініки отоларингології молодший сержант ОСОБА_29 доповідає про те, що була свідком цькування, психологічного насилля в колективі зі сторони старшої медичної сестри клініки по відношенню до сестри-господарки клініки отоларингології працівника Збройних Сил України ОСОБА_27 , молодшої медичної сестри клініки отоларингології солдата ОСОБА_10 , медичної сестри клініки отоларингології сержанта ОСОБА_17 , операційної сестри солдата ОСОБА_30 .

В рапорті від військовослужбовців клініки отоларингології на ім`я начальника центру, підписаним 10 військовослужбовцями та 4 працівниками клініки отоларингології зазначено, що вони просять перевести старшу медичну сестру клініки отоларингології у зв`язку із нездоровою атмосферою у колективі. Крім того зазначено, що старша медична сестра клініки отоларингології сержант ОСОБА_12 любить перекладати свої обов`язки на підлеглих. В поведінці старшої медичної сестри клініки отоларингології відсутня повага до лікарів, а молодший медичний персонал вона доводить до нервового зриву.

В своїх поясненнях від 05.03.2024 старша медична сестра клініки отоларингології сержант ОСОБА_12 стверджує, що дійсно останнім часом склалася напружена ситуація у клініці. Проте всі службові розмови, додаткові інструктажі (зміни медичних сестер, які заступають на добове чергування) здійснюються виключно у кабінетах, та не в якому разі у коридорах відділення.

З приводу рапорту ОСОБА_10 , старша медична сестра зазначає, що молодша медична сестра клініки отоларингології солдат ОСОБА_11 не реагує на зауваження безпосереднього та прямого керівництва клініки, критику у свою адресу сприймає агресивно та не знає до теперішнього часу своїх посадових обов`язків.

З приводу того, що у клініці змінюються працівники на посаді сестри-господарки, старша медична сестра пояснює тим, що на цій посаді низьке грошове забезпечення.

Щодо погроз з приводу лишити персонал додаткової грошової винагороди у розмірі 30 тис.грн пише, що рапорт на виплату коштів складається офіцерським складом клініки, після перевіряється та візується посадовими особами з керівного складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому не входить в посадові обов`язки старшої медичної сестри.

Крім того старший сержант ОСОБА_12 стверджує, що до іншого медичного персоналу клініки отоларингології зауважень щодо не виконання своїх посадових обов`язків у неї ніколи не було.

На підставі вищевикладеного старший сержант ОСОБА_12 зазначає, що всі інші факти, які були вказані у рапортах та скаргах молодшої медичної сестри клініки отоларингології ІНФОРМАЦІЯ_3 та сестри-господарки ОСОБА_31 вважає образливими та безпідставними, які принижують її честь та гідність як військовослужбовця.

В своїй пояснювальній записці начальник клініки отоларингології полковник медичної служби ОСОБА_32 зазначив, що він негативно ставиться до конфліктної ситуації, яка сталася між старшою медичною сестрою та молодшим і середнім медичним персоналом клініки отоларингології.

Полковник медичної служби ОСОБА_32 зазначив, що неодноразово проводив бесіди та робив зауваження старшому сержанту ОСОБА_33 стосовно дотримання нею вимог етики та медичної деонтології.

В цілому свої посадові обов`язки старший сержант ОСОБА_12 виконує задовільно, окрім вище зазначених випадків зазначив начальник клініки отоларингології полковник медичної служби ОСОБА_32 .

Старша медична сестра клініки отоларингології старший сержант ОСОБА_12 в своїх поясненнях з приводу рапортів та скарг на її адресу зазначила, що вважає повною маячнею та брехнею випадки, що описані в рапортах про нібито приниження честі та гідності військовослужбовців.

Щодо використання підвищених тонів та ненормативної лексики під час спілкування з підлеглим особовим складом зазначила, що вважає себе дорослою, вихованою людиною і не використовує ненормативну лексику, а все спілкування з медичним персоналом відбувається в спокійній обстановці та у службових приміщеннях.

Щодо проведення бесід чи зауважень з боку начальника клініки стверджує, що за час перебування на посаді старшої медичної сестри клініки отоларингології бесід з начальником щодо неприпустимості поведінки під час спілкування з медичним персоналом ніколи не було. За весь час служби до неї не було ніяких зауважень, ні доган, ні попереджень.

Також старший сержант ОСОБА_12 зазначила, що до 01.03.2024 в клініці отоларингології не було ніяких конфліктних ситуацій з особовим складом, а були зауваження щодо неякісного виконання деякими військовослужбовцями функціональних обов`язків.

У старшої медичної сестри клініки отоларингології є зауваження стосовно працівника Збройних Сил України ОСОБА_34 та військовослужбовців ОСОБА_35 та ОСОБА_36 відносно виконавчої дисципліни, про що старший сержант ОСОБА_37 доповідала начальнику клініки усно та письмово.

Із пояснень старшого сержанта ОСОБА_38 вказана конфліктна ситуація вийшла завдяки самоусуненню від виконання своїх посадових обов`язків та небажання втручання начальника клініки. Про всі випадки старша медична сестра доповідає начальнику клініки.

Як зазначено у акті службового розслідування, своїми діями старший сержант ОСОБА_12 старша медична сестра клініки отоларингології порушила вимоги етики, медичної деонтології, Етосу медичного працівника Збройних Сил України та вимоги, передбачені статтями 11, 12, 16, 49, 50, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 4-6 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що покладають на військовослужбовця зобов`язання зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, не допускати негідних вчинків та протиправних дій.

Причинами та умовами даного правопорушення є низькі морально-ділові якості військовослужбовця, особиста недисциплінованість, невиконання ним вимог статутів Збройних сил України.

Враховуючи написане вище, очевидним є факт, що в клініці отоларингології склались напружені взаємовідносини між старшою медичною сестрою та молодшим і середнім медичним персоналом клініки, що негативно впливають на морально-психологічний стан колективу, було в доцільно розглянути питання щодо переведення старшої медичної сестри до іншого відділення та запропоновано, окрім іншого, за вимог передбачених статтями 11, 12, 16, 49, 50, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 4-6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накласти на старшу медичну сестру клініки отоларингології старшого сержанта ОСОБА_39 дисциплінарне стягнення.

Матеріали службового розслідування та матеріали справи містять рапорти військовослужбовців, пояснювальні записки, скарги, заяви, пояснення (а.с.112-126, 137-145, 147-148), опис яких викладений в акті службового розслідування від 11.03.2024.

Матеріали справи містять рішення командира від 29.03.2024 за наслідками службового розслідування (а.с.97-98).

ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняв наказ від 02.04.2024 №174 «Про результати службового розслідування» (а.с.24-25, 95-96) у якому зазначено, що в період з 11.03.2024 по 29.03.2024 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №140 від 11.03.2024 у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли порушенню статутів Збройних Сил України, норм етики, медичної деонтології, зневажливому ставленню військовослужбовців по відношенню до інших військовослужбовців, а також пацієнтів, які перебувають на лікуванні в клініці отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

За результатами проведення службового розслідування встановлено, що старша медична сестра клініки отоларингології ІНФОРМАЦІЯ_1 старший сержант ОСОБА_12 дійсно не однократно допускала порушення норм етики, медичної деонтології, проявляла зневажливе ставлення по відношенню до інших військовослужбовців, а також пацієнтів, які перебувають на лікуванні в клініці отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Таким чином, своїми діями старша медична сестра клініки отоларингології ІНФОРМАЦІЯ_1 старший сержант ОСОБА_12 порушила вимоги етики, медичної деонтології, Етосу медичного працівника Збройних Сил України та вимоги, передбачені статтями 11, 12, 16, 49, 50, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 4-6 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Причинами та умовами даних правопорушень є низькі морально-ділові якості військовослужбовця та особиста недисциплінованість.

На підставі викладеного наказано:

«За порушення статей 11, 12, 16, 49, 50, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі статей 45, 48, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого сержанта Галину Куркатову старшу медичну сестру клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону накласти дисциплінарне стягнення «Пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду» (п.1).

«Відповідно до пункту 5 розділу ХVІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, не виплачувати старшій медичній сестрі клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Галині курчатовій премію за квітень місяць 2024 року» (п.3).

Начальник Військово-медичного клінічного центру Південного регіону прийняв наказ від 04.04.2024 №19-РС (по особовому складу) (а.с.39-40), пункту 3 якого, відповідно до пункту 12 та 76 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України військовослужбовця старшого сержанта ОСОБА_1 , старшу медичну сестру клініки отоларингології ІНФОРМАЦІЯ_1 (на 725 ліжок) понизити у військовому званні на один ступінь з 02.04.2024 та відповідно до пункту 12, 82, 94 та 257 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України увільнити із займаної посади і призначити медичною сестрою відділення хірургічної інфекції та термічних пошкоджень клініки хірургічної інфекції та реконструктивно-відновлювальної хірургії ІНФОРМАЦІЯ_1 (на 725 ліжок), ВОС-879249А.

Вважаючи спірні накази протиправними, а свої права порушеними, позивачка звернулась до суду з позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п.2 ч.1).

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спірні правовідносини, які склались у цій справі, врегульовано Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

Статтею 8 Конституції України установлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Преамбулою та статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом, зокрема, правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).

Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно із статтями 4, 5 Статуту внутрішньої служби, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та другою статті 6 Статуту внутрішньої служби визначено, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Абзацами 2, 3, 5, 11, 12 статті 11 Статуту внутрішньої служби визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Крім того, статтею 49 Статуту внутрішньої служби передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Статтею 50 Статуту внутрішньої служби визначено, що відносини між військовослужбовцями повинні грунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях служби вони звертаються один до одного на "Ви".

Начальники й старші за військовим званням військовослужбовці у питаннях служби до підлеглих і молодших звертаються за військовим званням і прізвищем або тільки за званням, додаючи в останньому випадку перед званням слово "пане (пані)". Наприклад: "Солдат Черняк", "Пане (пані) солдат"; "Сержанте Мішин", "Пане (пані) сержанте"; "Лейтенанте ОСОБА_40 ", "Пане (пані) лейтенанте".

До курсантів військових навчальних закладів, які не мають військових звань сержантського і старшинського складу, звертаються "Курсанте Стадников", "Пане (пані) курсанте".

Військовослужбовці повинні бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами, виявляти особливу увагу до осіб похилого віку, жінок і дітей, поступатися їм місцем у громадському транспорті, сприяти захистові честі й гідності громадян, додержанню громадського порядку, а також подавати допомогу при нещасних випадках, виникненні пожежі чи стихійного лиха (п.56 Статуту внутрішньої служби).

Як визначено у статті 26 вказаного Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

У свою чергу, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначаються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999р. №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

За змістом статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;

додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Суд зазначає, що інститут дисциплінарної відповідальності є самостійним інститутом права, що підтверджується наявністю окремих ознак правового інституту: - однорідність фактичного змісту; - юридична єдність (комплексність) норм; - законодавча відособленість.

Дисциплінарна відповідальність, як самостійний вид юридичної відповідальності, є елементом у структурі правової системи країни та важливим чинником забезпечення дисципліни та правопорядку.

Дисциплінарний проступок, в контексті дисциплінарної відповідальності, можливо охарактеризувати як протиправну дію чи бездіяльність службовця, що порушує встановлений порядок виконання своїх обов`язків, встановлені вимоги до військової дисципліни або громадського порядку.

В свою чергу, дисциплінарне стягнення є мірою відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яке лежить у колі дискреційних повноважень суб`єкта, відповідального та зацікавленого у дотриманні службовцем відповідних вимог дисципліни. Дисциплінарне стягнення виступає результатом карного процесу уповноваженої на це особи, що несе в собі наслідки особистого немайнового та майнового характеру.

Такі стягнення виражаються у вигляді негативної оцінки до певної події та засудженні поведінки службовця, вину та причетність якого буде належним чином встановлено.

У зв`язку з чим, заходи реагування у виді дисциплінарного стягнення є результатом встановлення істини у певній події, яка порушує вимоги дисципліни або належності виконання покладених на особу обов`язків з проходження служби. Такі заходи мають на меті попередити особу про необхідність дотримання встановлених до неї вимог, а також про можливість застосування більш суворого дисциплінарного стягнення у випадку повторних порушень дисципліни, що повинно спонукати службовця належним чином виконувати свої обов`язки та попередити, що усі наступні порушення не будуть залишені поза увагою.

Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно із статтями 83, 87 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Відповідно до пункту 1 розділу I Порядку №608, цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів). Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 3 розділу II Порядку №608, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Порядок проведення службового розслідування визначений у розділі III (пункти з 1 по 14).

Так, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншому військовослужбовцю. У разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) службове розслідування може бути доручено військовослужбовцю, який проходить військову службу на посаді сержантського (старшинського) складу. Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців. До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Згідно із пунктами 1, 3 розділу IV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За змістом розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються, зокрема: неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктами 1, 2, 3, 5 розділу VI Порядку №608 передбачено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовець, стосовно якого проводилося службове розслідування,

Перевіривши матеріали службового розслідування, проведеного з метою уточнення причин та умов, що сприяли ймовірному порушенню статутних правил, а саме зневажливого ставлення з боку старшої медичної сестри клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону старшого сержанта Галини Куркатової відносно медичного персоналу клініки, які виконували обов`язки та перебували у відносинах підлеглості, а також встановлення ступеню вини особи, суд не знаходить підстав для висновків щодо обґрунтованості доводів позивача про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування та недоведеності вини позивача у скоєнні дисциплінарного проступку.

Зокрема, наказом командира (начальника) призначено службове розслідування, визначено його мету, визначено персональний склад комісії.

В ході службового розслідування отримані письмові пояснення, в тому числі і від самої позивачки.

Суд враховує, що у своїх поясненнях та у позовній заяві позивачка не спростовує самого факту чисельних конфліктів та своєї участі і ролі в них.

Службове розслідування проведено з дотриманням строків та прав позивачки, як військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування.

Повертаючись до обставин даної справи, посилання позивачки про те, що вона не була ознайомлена з наказом про призначення службового розслідування, а тому воно проведено без її участі та з порушенням прав давати пояснення, подавати заперечення, клопотання, суд не може прийняти до уваги з огляду на таке.

Суд, оцінюючи, яким чином зазначені обставини вплинули на правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, дійшов таких висновків.

Згідно із статтями 83-85 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені вказаним Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Таким чином, наведені норми Дисциплінарного статуту не містять обов`язку ознайомлювати військовослужбовця під розписку з наказом про призначення службового розслідування, не вказують на обов`язковість відібрання в нього пояснень та необхідності ознайомлення його з актом, складеним за результатами службового розслідування.

Крім того, наведені позивачкою обставини не вплинули на її права під час проведення службового розслідування, оскільки, як свідчать матеріали справи, вона надала відповідні пояснення щодо предмету службового розслідування.

При цьому позивачка у позовній заяві не вказала, які саме заперечення, клопотання вона мала намір подати відповідачу, але її позбавили такої можливості.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161. Scries А заява № 25). який застосовується при оцінні доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом досліджено докази на підтвердження вини позивачки у здійсненні дисциплінарного проступку, надані відповідачем, та суд вважає їх такими, що узгоджуються між собою, допустимими та які у повній мірі підтверджують неналежне виконання позивачкою службових обов`язків.

Службовим розслідуванням підтверджено дії позивачки, які визнаються неправомірними; її вину; встановлено вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли порушенню; сформульовані висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

У свою чергу начальником, який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення, належним чином оцінено матеріали службового розслідування та в межах установлених статтею 87 Дисциплінарного статуту строків прийнято рішення про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за порушення в частині обов`язкового виконання кожним військовослужбовцем вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, непорушного додержання законів України, сумлінного і чесного виконання військового обов`язку, дисциплінованості, виявлення поваги до командирів (начальників) та сприяння їм у підтриманні порядку і дисципліни, додержання правил ввічливості й поведінки військовослужбовців, обов`язкового виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; а також Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, обов`язкового додержання Конституції та законів України, неухильного виконання вимог військових статутів, недопущення власних негідних вчинків, обов`язкового сприяння кожного військовослужбовця командирові у підтриманні порядку й дисципліни.

У зв`язку з цим суд погоджується із висновками відповідача про те, що не додержання правил ввічливості й поведінки військовослужбовців становлять собою порушення військової дисципліни, особливо в період воєнного стану в країні, а відтак і з тим, що позивачкою учинено дисциплінарний проступок.

Щодо доводів позивачки про невиправдано суворе покарання суд зазначає, що положення діючого законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №816/70/16.

Окремо суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16 вказано, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування в разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires actic invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рiшення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» i, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що роздiляє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду вiд 23.04.2020 у справа №813/1790/18

Керуючись наведеними висновками суд вважає, що позивачкою не надано суду належних та беззаперечних доказів на користь того, що при проведенні службового розслідування відповідачем допущені процедурні порушення, які можуть породжувати правові наслідки щодо протиправності спірних рішень.

Суд вважає за необхідне зазначити й те, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету.

Під вчинками, що дискредитують звання військовослужбовця, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою під час виконання обов`язків військової службі або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет як окремого військовослужбовця так і офіцерського корпусу Збройних Сил України і навіть Збройних Сил України в цілому.

Поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, порушення військовослужбовцем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Збройних Сил України, і відповідальність за це несе держава.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржений наказ пункт 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №174 від 02.04.2024 є правомірним, оскільки позивачку у відповідності до законодавства притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарний проступок, вчинення якого доведено належним чином.

Отже, слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним і скасування пункту 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №174 від 02.04.2024 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду за порушення вимог статей 11, 12, 49, 50, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовця старшого сержанта Галину КУРКАТОВУ старшу медичну сестру клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

У зв`язку з цим також слід відмовити і у позовній вимоги визнати протиправним та скасування наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №19-РС від 04.04.2024 про пониження у військовому званні на один ступень, увільнення та призначення ОСОБА_1 на посаду медичної сестри відділення хірургічної інфекції та термічних пошкоджень клініки хірургічної інфекції та реконструктивно-відновлювальної хірургії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, оскільки він прийнятий на виконання пункту 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №174 від 02.04.2024, а також у задоволенні похідних позовних вимог.

Щодо позовної вимоги визнати протиправним та скасувати пункт 3 (у позовній заяві здійснено описку та вказано пункт 4) наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) №174 від 02.04.2024 щодо позбавлення військовослужбовця старшого сержанта Галину КУРКАТОВУ старшу медичну сестру клініки отоларингології Військово-медичного клінічного центру Південного регіону премії за квітень 2024 та зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Південного регіону виплатити недоотримане грошове забезпечення за квітень 2024 в повному обсязі, суд зазначає, що відповідно до пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром, а відтак суд не знаходить підстав для визнання спірного наказу у цій частині протиправним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України

За таких обставин, на підставі викладеного, Одеський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 КАС України, перевіривши наявні у справі докази щодо правомірності прийняття спірних рішень приходить до переконання, що позивачкою не доведено, а судом не встановлено протиправності спірних рішень, а відтак суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Суд вважає, що у даній справі ним було надано вичерпну відповідь на всі питання, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному аспектах.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Разом із цим, обов`язок суду обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення ЄСПЛ від 9 грудня 2009 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Військово-медичний клінічний центр Південного регіону (65044, м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 2/2, 6).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.