Справа № 160/9822/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2024 рокуСправа №160/9822/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та стягнення надміру сплаченого грошового зобов`язання,-
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить:
визнати протиправними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови у підготовці та поданні до територіального органу ДКС України, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та повернення надміру сплачених сум податків, висновку про повернення ОСОБА_1 надміру сплаченого земельного податку у сумі 9 582 грн з відповідного бюджету;
Позовні вимого обгрунтовані тим, що позивач помилково двічі сплатив земельний податок за дві земельні ділянки, оскільки перший раз невірно вказав код платника податку. Позивач подав заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених коштів. Однак ГУ ДПС у Дніпропетровській області відмовило у поверненні помилково та/або надміру сплачених коштів, оскільки грошові кошти в автоматичному режимі інформаційною системою ДПС України рознесені в ІКП платника податку, код якого вказано у платіжному документі. Позивач не погоджується з такою відмовою та вважає дії податкового органу протиправними.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області надало суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Позивач перебуває на податковому обліку та є власником двох земельних ділянок. Позивач у платіжних дорученнях на перерахування податку вказав невірний ІПН, а тому грошові кошти зараховано до ІКП особи, код якої вказано у платіжних документах. Лише за звернення особи, за якою обліковується переплата податку, можливим є повернення грошових коштів.
ГУ ДКС України в Дніпропетровській області надало суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав, оскільки позивач обрав невірний спосіб захисту своїх порушених прав: відповідний механізм взаємодії відповідачів не передбачає стягнення коштів з рахунків.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач 22.04.2021 року та 22.07.2022 року сплатив земельний податок за вказані вище дві земельні ділянки у розмірі 4791 грн. за кожну, що підтверджується копіями квитанцій, що містяться у матеріалах справи.
Тобто, у призначенні платежу та в якості платника вказано прізвище позивача, однак невірно вказано ідентифікаційний код платника податку.
Відповідно до Інформаційної довідки від 21.12.2023 року, яка міститься у матеріалах справи, за ОСОБА_2 не зареєстровано жодного нерухомого майна в т.ч. і земельних ділянок, що підтверджується і ГУ ДПС у Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву.
У позивача податкового боргу станом на день розгляду справи немає, а наявна переплата з земельного податку з фізичних осіб, що підтверджується інформацією з ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яка відображена у відзиві на позовну заяву.
Позивач подав заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених коштів, копія якої міститься у матеріалах справи.
Однак ГУ ДПС у Дніпропетровській області відмовило у поверненні помилково та/або надміру сплачених коштів, оскільки грошові кошти в автоматичному режимі інформаційною системою ДПС України рознесені в ІКП платника податку, код якого вказано у платіжному документі.
Предметом спору у даній справі є повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.
Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Стаття 43 ПК України визначає умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.
Пунктом 43.1 вказаної статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
За правилами пункту 43.2. цієї ж статті, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (пункт 43.4. статті 43 ПК України).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватися шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України. За наслідками подання відповідної заяви орган ДПС у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних ДПС відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми).
Аналогічний правовий висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 18 червня 2019 року (справа №826/3490/18), від 13 червня 2019 року (справа №812/1017/16), від 11 червня 2019 року (справа №826/8802/16), від 5 березня 2019 року (справа 814/3233/15), від 28 лютого 2019 року (справа №805/1218/16-а), від 5 лютого 2019 року (справа №826/7672/17).
У позивача податкового боргу станом на день розгляду справи немає, а наявна переплата з земельного податку з фізичних осіб, що підтверджується інформацією з ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яка відображена у відзиві на позовну заяву.
Позивач подав заяву про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; заява відповідає вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області не підготував висновок про повернення відповідних сум з відповідного бюджету та не подав його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, чим допустив протиправну бездіяльність, унаслідок якої було порушено право позивача на отримання ним надміру сплачених до бюджету сум грошових зобов`язань.
Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Вирішення питання про надання висновку не забезпечує погашення заборгованості держави перед боржником, а сприяє лише частковому відновленню порушеного права. Неприпустимою є відмова особі в задоволенні позовних вимог лише на тій підставі, що така особа прагне відновити порушене право у повному обсязі. До того ж наявність рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати висновок про суму податку, яка підлягає поверненню платникові з бюджету, та примусове виконання такого рішення не виключає виникнення подальшого спору щодо цієї ж суму надмірно сплачених авансових внесків у разі неперерахування коштів на рахунок платника на підставі виданого висновку.
З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення належного та ефективного захисту прав позивача, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача надміру сплачених сум грошових зобов`язань.
За вказаних обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати покладаються на відповідачів відповідно до вимог ч.3 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови у підготовці та поданні до територіального органу ДКС України, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та повернення надміру сплачених сум податків, висновку про повернення ОСОБА_1 надміру сплаченого земельного податку у сумі 9 582 грн з відповідного бюджету.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з ГУ ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 605,60 грн.
Стягнути з ГУ ДКС України у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін