Справа № 440/13049/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області
про визнання протиправним та скасування наказу,
ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (надалі ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, апелянт) в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області "Про накладення дисциплінарного стягнення" від 23.08.2023 №878-ОД, винесений стосовно начальника відділу карантину рослин Управління фітосанітарної безпеки ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області ОСОБА_1 ..
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 , залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2024, задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області від 23.08.2023 №878-ОД "Про накладення дисциплінарного стягнення".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2024, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

30.05.2024 на адресу суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу, вмотивоване тим, що відповідні витрати, понесені позивачем у сумі 10000,00 грн.

ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області не погодилося з цією заявою та подало клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в обґрунтування якого покликалося на те, що пункти 1 та 2 акту прийому-передачі дублюються, а відповідач є неприбутковою державною установою, позивачем не доведено, що витрати на адвоката були фактичними і неминучими, а розмір обґрунтованим.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення додаткової постанови з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Під час судового розгляду справи представник позивача адвокат Ковінько Н.М. заявляла клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Частиною 7 статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Представником позивача до матеріалів справи надано копії Договору про надання правової допомоги від 01.04.2024 (укладений з адвокатом Грущанським В.О.), Додатку до цього договору (узгодження погодинної вартості роботи адвоката), Додатку № 2 до цього договору (попередній розрахунок вартості послуг на правову допомогу), акту від 29.05.2024 прийому-передачі до Договору, квитанції до прибуткового касового ордера № 29/05-03 від 29.05.2024 про сплату позивачем на користь адвоката 10000,00 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі від 29.05.2024 до Договору про надання правової допомоги від 01.04.2024 на суму 10000,00 грн адвокатом Грущанським В.О. були надані позивачу наступні юридичні послуги:

1. аналіз та вивчення документів, в тому числі апеляційної скарги по справі № 440/13049/23 тривалістю 60 хвилин, вартістю 2000 грн.

2. підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу тривалістю 180 хвилин вартістю 6000 грн.

3. підготовка та написання процесуальних заяв, пояснень по справі тривалістю 60 хвилин вартістю 2000 грн.

У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідач заперечував проти відшкодування адвокатських витрат на користь позивача.

Дослідивши обсяг вказаних послуг колегія суддів зазначає таке.

Послуги з аналізу та вивчення документів, в тому числі апеляційної скарги по справі охоплюються послугою з підготовки та написання відзиву на апеляційну скаргу, а тому у такі послузі відсутня необхідність.

Послуга з підготовки та написання процесуальних заяв виразилася у поданні двох однакових клопотань від 26.04.2024 та 29.04.2024 про проведення судового засідання в режимі відео конференції та від 27.05.2024 про розгляд справи без участі. Після розгляду по суті подано заяву про розподіл витрат на правничу допомогу фактичним обсягом на 1 аркуш.

На переконання колегії суддів підготовка та написання цих заяв не потребувала знань у сфері права, а їх тривалість підготовки не може складати більше 30 хвилин часу з урахуванням сканування копій документів.

Посилання представника позивача на обов`язковість висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 826/841/17, від 28.04.2021 по справі № 640/3098/20, відповідно до якого: «Колегія суддів також ураховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин», колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Надаючи оцінку можливості застосування наведених позицій Верховного Суду, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз вказаної норми свідчить, що врахуванню підлягають висновки Верховного Суду лише щодо застосування конкретних норм права.

Наведений представником позивача висновок Верховного Суду є висновком за результатом оцінки наданих учасниками справи доказів та установлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи та не стосується порядку застосування певних норм права, що мали би враховуватись судами попередніх інстанцій при розгляді аналогічних спорів.

Отже такі висновки не є такими, які є обов`язковими для врахування судами, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вказує, що у цій справі надання правничої допомоги з приводу вирішення питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з позовом, яка є більш складною, об`ємною і потребувала більшого аналізу обставин справи та нормативно-правової бази і стосувалося більшого предмету судового розгляду.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, розмір відшкодування, отриманий за аналогічні послуги в суді першої інстанцій, колегія суддів вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги за складання та подання апеляційної скарги явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи, колегія судів апеляційної інстанції вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за апеляційний перегляд судового рішення у розмірі 4000 грн.

Покликання відповідача на те, що ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області є неприбутковою установою відхиляється колегією суддів як безпідставне, оскільки вказана обставина не має жодного юридичного значення для вирішення питання про стягнення судових витрат.

Також відповідачем не наведено жодного обґрунтованого доказу того, що позивачем не доведено, що витрати на адвоката були фактичними і неминучими. Натомість статтею 59 Конституції України закріплено конституційне право особи, у цьому випадку - ОСОБА_1 , на професійну правничу допомогу.

Отже, загальний розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області складає 4000 грн.

Керуючись ст. 132, 134, 139, 243, 250, 252, 310, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови - задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, 36020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Любчич Л.В.
Судді Спаскін О.А. Присяжнюк О.В.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 17.06.2024.