Справа № 560/20544/23
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

14 червня 2024 року

м. Київ

справа №560/20544/23

адміністративне провадження № К/990/22014/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року (колегія у складі суддів Ватаманюка Р.В., Капустинського М.М. Сапальової Т.В.)

у справі № 560/17119/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про визнання протиправними дій та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

2) скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11 травня 2023 року №34 про відмову в призначенні пенсії позивачу;

3) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії позивачу;

4) скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10 листопада 2023 року №34 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

5) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати (далі - ГУ ПФ в Хмельницькій області, відповідач, заявник) ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. Горького с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області з 01.01.1977 по 31.12.1980;

6) зобов`язати ГУ ПФ України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31 березня 2023 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 позов задоволено. Повний текст зазначеного судового рішення був складений в той же день та оприлюднено 04 січня 2024 року.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, зазначено, що заявником не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду в межах строку, визначеного статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та становили об`єктивно непереборні перешкоди, які пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, причини пропуску строку апеляційного оскарження зазначені у вказаному клопотанні не є поважними, а тому суд не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року.

06 червня 2024 ГУ ПФ України в Хмельницькій області подало до Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року, направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що вперше подало апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження, яку було повернуто у зв`язку з несплатою судового збору; вдруге апеляційну скаргу подано без зайвих зволікань з моменту повернення первинної скарги та вважає, що суд апеляційної інстанції поверхнево з`ясував обставини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

За змістом норм статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення; у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження - з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу, а саме, у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Між тим, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 06 лютого 2024 року апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Хмельницькій області було залишено без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із недоданням до неї документу про сплату судового збору. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом десяти днів усунути недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою від 26 лютого 2024 року суд апеляційної інстанції, задовольнивши клопотання заявника про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, продовжив йому вказаний строк на десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Надалі Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 березня 2024 року, констатувавши факт неусунення відповідачем у встановлений судом строк недоліків як таких, повернув йому апеляційну скаргу. Вказана ухвала суду про повернення апеляційної скарги ГУ ПФ України в Хмельницькій області не була оскаржена.

28 березня 2024 року названий орган Пенсійного фонду України повторно звернувся із апеляційною скаргою, порушивши при цьому питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, пропуск якого обґрунтовував обставиною повернення первинної своєчасної поданої апеляційної скарги через несплату судового збору, що зумовлено відсутністю достатніх бюджетних коштів на вказані цілі; зазначив, що несвоєчасне звернення з апеляційною скаргою обумовлене подією запровадження на території України воєнного стану.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 квітня 2024 року, визнавши неповажними наведені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, відмовив у задоволенні вказаного вище клопотання й залишив апеляційну скаргу без руху, запропонувавши заявнику протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, навести інші поважні підстави пропуску строку звернення.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд керувався положеннями частини третьої статті 298 КАС України, відповідно до якої апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згодом на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання заявника про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, яке обґрунтовано тим, що первинна апеляційна скарга була подана у передбачений процесуальним законодавством строк, однак через відсутність коштів на рахунку у апелянта була відсутня можливість вчасно сплатити судовий збір.

Розглянувши подане клопотання, Сьомий апеляційний адміністративний суд визнав неповажними наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, відмовив у його задоволенні та у відкритті апеляційного провадження, про що постановив відповідну ухвалу від 07 травня 2024 року.

При цьому Сьомий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що електронну копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції доставлено до електронного кабінету ГУ ПФ України в Хмельницькій області ще 02 січня 2024 року, однак із апеляційною скаргою вдруге відповідач звернувся 28 березня 2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 295 КАС України. При цьому посилання заявника на подання ним апеляційної скарги вперше 01 лютого 2024 року апеляційний суд відхилив з тих мотивів, що вказана скарга була повернута йому ухвалою суду від 14 березня 2024 року у зв`язку із неусуненням недоліків такої. Ця ухвала про повернення апеляційної скарги до суду касаційної інстанції не оскаржувалась. В той же час доказів існування непереборних обставин, які перешкоджали відповідачу скористатись правом на звернення з апеляційною скаргою у межах визначених законодавчих строків, останній до суду не подав.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Таким чином, територіальний орган Пенсійного фонду України, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

До того ж Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 сформулювала правову позицію про те, що: « у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.».

Водночас у постановах від 22 лютого 2023 року у справі №560/1608/22, від 03 листопада 2022 року у справі № 560/15534/21 Верховний Суд при перегляді в порядку касаційного оскарження ухвал суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного оскарження за скаргами ГУ ПФ в Хмельницькій області зауважив, що: «Строк на апеляційне оскарження передбачений статтею 295 КАС України, і цей строк не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху, поверненням апеляційної скарги, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинної апеляційної скарги. При цьому обставина своєчасного подання первинної апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.».

Крім того, в інших своїх постановах від 26 вересня 2022 року у справі №560/403/22, від 16 лютого 2023 року у справі №640/7964/21 касаційний суд наголосив, що: «Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.».

Таким чином, Сьомий апеляційний адміністративний суд, врахувавши вищевказані норми процесуального закону та висновки касаційного суду, обґрунтовано ухвалою від 07 травня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пунктом 2 частини другої цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За викладених обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу ГУ ПФ України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі №560/20544/23 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі № 560/20544/23.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб