Справа № 200/3057/24
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року Справа№200/3057/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дій, стягнення сум

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсії у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті при житті померлому брату ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України;

- стягнення в порядку ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті моєму померлому брату ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України.

В обґрунтування позову зазначає, що його рідній брат ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Брат позивача внаслідок пошкодження артилерійським обстрілом його особистого будинку проживав разом з ним, в будинку позивача по АДРЕСА_1 з травня 2022 року по 08.02.2024 року.

Позивач разом з братом вели спільне господарство, що підтверджується офіційною довідкою з Райгородоцького старостинського округу від 20.03.2024 року.

Брат позивача ОСОБА_2 08.02.2024 року внаслідок хвороби помер за вищевказаним місцем проживання позивача.

Згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі № 200/838/23 визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року та зобов`язано здійснити її перерахунок.

Після набуття законної сили рішення суду ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання рішення суду здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року.

В результаті перерахунку пенсії у ГУ ПФУ в Донецькій області виникла перед ОСОБА_2 заборгованість по невиплаченій пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.06.2023 року в загальній сумі 207079,98 гривень.

Листом № 0500-0203-8/18893 від 26.02.2024 року ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило про те, що сума заборгованості по невиплаченій пенсії складає 207079,98 гривень, що зазначена сума пенсії була нарахована ОСОБА_2 , буде виплачуватись за рахунок коштів Державного бюджету України в межах затверджених бюджетних призначень.

03 квітня 2024 року позивач через «Укрпошту» звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з проханням виплатити йому недоотриману при житті суму заборгованості з пенсії померлого рідного брата ОСОБА_2 , яка не була виплачена покійному з провини ГУ ПФУ в Донецькій області, в загальній сумі 207079,98 грн.

Проте, відповідач відмовився виплатити позивачу суму заборгованості з пенсії його померлого брата.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року витребувано у Міністерства юстиції України відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про близьких родичів померлого ОСОБА_2 .

Відповідачем надано відзив на позовну заяву від 06.06.2024 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що статтею 61 Закону №2262 визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначає, що статтею 30 Закону №2262 визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, […], безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Статтею 31 Закону №2262 визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Тобто, право на отримання братом недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера чітко визначено законодавством, а саме у разі, якщо брат зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює або, якщо що він перебував на його утриманні.

Разом з тим, вважає, що позивачем документально не підтверджено право на отримання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Вказує, що статтею 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до пояснень позивача, у померлого спадкодавця є син та офіційна дружина, які і мають першочергове право на одержання недоотриманих сум пенсії.

Факт їхнього не проживання разом з спадкодавцем не є підставою для порушення вимог Закону №2262 та ЦК України.

Зазначає, що діяв в межах Закону України № 2262 від 09.04.1992 року.

Наголошує, що дії управління не суперечать чинному законодавству, тому просив відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

07.06.2024 року представником позивача подані заперечення на відзив відповідача.

Зокрема, зазначає, що в тексті відзиву Головне управління посилається на одні і ті ж норми закону , що і позивач в позовній заяві, а саме: на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 від 09 квітня 1992 року (далі - Закон №2262), та вказує , що Закон № 2262 є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Також управління вказує, що виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону №2262 та саме там визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї , які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Тобто, управління фактично підтверджує в своїх твердженнях на ст. 61 Закону №2262 право позивача, як члена сім`ї, померлого пенсіонера, який проживав разом із пенсіонером на день його смерті, і має право на одержання недоотриманних сум і в тому разі, якщо він не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Наголошує, що у відзиві представник Головного управління аналізує норми Закону, які не мають ніякого відношення до спірних правовідносин, навіть норми Цивільного Кодексу України, хоча на початку в тексті відзиву правильно вказує і підтверджує, що спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та він є спеціальним законом.

Таким чином, вважає доводи управління, викладені у відзиві безпідставними та надуманими.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 . Відповідно до паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 також був громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_3 . Відповідно до паспортних даних брат позивача був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Спорідненість позивача з його рідним братом доведена спільними батьками, про що зазначено в їхніх свідоцтвах про народження.

ОСОБА_2 значився на пенсійному обліку відповідача та мав право на пенсію за вислугу років, про що свідчить пенсійне посвідчення, видане 10.02.2007 року.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом ДРАЦС по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.03.2024 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Слов`янську Краматорського району Донецької області.

Довідкою Миколаївської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 20.02.2024 року підтверджено, що поховання брата позивача ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рахунок коштів бюджету не здійснювалося.

Відповідно до довідки Райгородоцького старостинського округу від 20.03.2024 року № 113 ОСОБА_1 мешкав і вів спільне господарство разом з рідним братом ОСОБА_2 за адресою реєстрації позивача: АДРЕСА_1 з травня 2022 року по день смерті його брата 08.02.2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі № 200/838/23 визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року та зобов`язано здійснити її перерахунок.

Після набуття законної сили рішення суду ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання рішення суду здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року, що не спростовується відповідачем.

З підстав перерахунку пенсії у ГУ ПФУ в Донецькій області виникла перед ОСОБА_2 заборгованість з невиплаченої пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.06.2023 року в загальній сумі 207079,98 гривень, що підтверджується листом № 0500-0203-8/18893 від 26.02.2024 року відповідача. Зокрема, ГУ ПФУ в Донецькій області зазначило, що сума заборгованості по невиплаченій пенсії складає 207079,98 гривень та що зазначена сума пенсії була нарахована ОСОБА_2 , буде виплачуватись за рахунок коштів Державного бюджету України в межах затверджених бюджетних призначень.

03.04.2024 року позивач засобами «Укрпошти» звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з проханням виплатити йому недоотриману при житті суму заборгованості з пенсії померлого рідного брата ОСОБА_2 , яка не була виплачена покійному при житті в розмірі 207079,98 грн.

Однак, відповідач листом від 24.04.2024 року відмовився виплатити позивачу суму заборгованості з пенсії його померлого брата, запропонувавши звернутися до Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року для заміни сторони у справі № 200/838/23.

Щодо ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року, якою витребувано у Міністерства юстиції України відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про близьких родичів померлого ОСОБА_2 адвокатом позивача надано пояснення від 16.05.2024 року, в яких зазначає наступне.

ОСОБА_1 спільно проживав і вів спільне господарство разом з рідним братом - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 до самої смерті пенсіонера МВС ОСОБА_2 , здійснював захоронення брата після його смерті, що підтверджується наданою довідкою Миколаївської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 20.02.2024 року.

Щодо інших родичів, які могли б претендувати на виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за його життя повідомляє, що батьки покійного пенсіонера: батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 Мати - ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла, ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Дружина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після початку широкомасштабного вторгнення виїхала в квітні 2022 року в російську федерацію та зараз мешкає в Нижегородській обл., м. Заволжжя.

Син покійного - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 в 2010 році виїхав спочатку в російську федерацію, а в дійсний час мешкає в м. Донецьк.

Згідно ст. 61 ЗУ № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року: «Суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.»

Тому сторона позивача вважає, що в зв`язку з тим, що син покійного пенсіонера ОСОБА_2 , ОСОБА_6 покинув постійне місце проживання, виїхав з України в 2010 році до російської федерації, не проживав з покійним, не здійснював за ним догляд, не вів спільне господарство, так і дружина покійного пенсіонера, - ОСОБА_5 покинула Україну вже після широкомасштабного вторгнення в квітні 2022 року, виїхала в російську федерацію, не проживала з покійним на день його смерті, не вела з ним спільне господарство і тому не мають ніяких законних прав на одержання будь - яких сум пенсії, що залишились неотриманнями покійним в зв`язку з його смертю.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо нездійснення виплати позивачу недоотриманої пенсії померлого брата згідно судового рішення, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ (далі - Закон №2262).

Статтею 51 Закону №2262 визначено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з частин 1-2 ст. 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Як зазначено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі № 200/838/23 визнано протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року та зобов`язано здійснити її перерахунок. ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання рішення суду здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2019 року, тому перед ОСОБА_2 виникла заборгованість з нараховоної, але невиплаченої пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.06.2023 року в загальній сумі 207079,98 гривень, що також підтверджується листом № 0500-0203-8/18893 від 26.02.2024 року відповідача.

Статтею 61 Закону № 2262 передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Допомога на поховання не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави.

Отже, у відповідності до ст. 61 Закону № 2262 позивач, як брат померлого ОСОБА_2 , який спільно проживав разом з померлим пенсіонером МВС не належить до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а тому позивач має право на отримання його недоодержаної пенсії.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті позивачу згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті при житті померлому брату ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України та стягнення, нарахованної в порядку ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті померлому брату позивача ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправними дій, стягнення недоотриманої пенсії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті при житті померлому брату ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 в порядку ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» нарахованої пенсії у розмірі 207079,98 гривень, що підлягала виплаті померлому брату позивача ОСОБА_2 , пенсіонеру за вислугою років МВС України.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з судового збору у розмірі 1656 (одну тисячу шістсот п`ятдесят шість) гривень 70 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 17 червня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова