Справа № 380/23689/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 рокусправа № 380/23689/23
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі ОСОБА_1 , довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України" протиправною:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди за період з 20 жовтня 2022 року по 06 лютого 2023 року протиправною;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 , довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , розмір недоотриманої додаткової винагороди за період з 20 жовтня 2022 року по 06 лютого 2023 року;

- стягнути з Відповідача - військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ), компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 40 000 грн;

- стягнути з Відповідача - військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ), розмір недоотриманої додаткової винагороди за період з 20 жовтня 2022 року по 06 лютого 2023 року в розмірі 343 333.33 грн з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 06.04.2022 по 13.03.2023 ОСОБА_1 , проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки, роти вогневої підтримки. У період з 18.08.2022 по 27.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Донецькій області, н.п. Торське. 20.10.2022 на околицях н.п. Торське Донецької області під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, під час масованого артилерійського/танкового обстрілу, зі сторони збройних сил російської федерації отримав акубаротравму, що супроводжувалась головними болями, нудотою, порушенням слуху та зору, а також на фоні фізичних навантажень отримав травму спини, що супроводжувалась різким болем в попереку, який віддавав у праву ногу.

13.03.2023 ОСОБА_1 звільнено з військової служби за станом здоров`я. Зазначає, що в день звільнення йому не було відомо чи проводилось службове розслідування щодо акубаротравми, отриманої 20.10.2022 на околицях н.п. Торське Донецької області.

07.04.2023 на поштову адресу військової частини НОМЕР_1 представником позивача надіслано адвокатський запит щодо надання: довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої 20.10.2022 ОСОБА_1 , висновків щодо проведення службового розслідування по обставинах травми та захворювання, отриманих під час захисту Батьківщини (беручи участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Донецькій області, н.п. Горське), передбачених Наказом МОУ № 608 "Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України". Наказом № 332 "Інструкції про розслідування та обік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України". Наказом МОУ № 402 "Положення про військово-лікарську комісію у Збройних Силах України" та іншими нормативними актами України, якщо службове розслідування щодо вказаної травми не проводилось - надати відповідні пояснення з обґрунтувань причин не проведення такого розслідування та підтвердними документами. Військова частини НОМЕР_1 20.06.2023 надала відповідь № 2648 на адвокатський запит у якій вказала, що службового розслідування щодо поранення ОСОБА_1 проведено не було, так як він його не отримував.

Позивач покликається на порушення його прав та законних інтересів, зокрема право на отримання гарантованих законом виплат та встановлення причинно-наслідкового зв`язку, що поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, створює перешкоду у подальшій реабілітації, здійснене щодо ОСОБА_1 , протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 . Вказує, що в період 25.10.2022-06.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я. Утім, в зазначений період відповідачем всупереч вимог закону не було проведено нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 тисяч гривень за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 16.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх. №89094) в якому проти позову заперечив. Зазначив, що позивач стверджує про те, що він 20.10.2022 року на околицях н.п. Торське Донецької області під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, під час масованого артилерійського/танкового обстрілу зі сторони збройних сил російської федерації начебто отримав акубаротравму. Проте, цей факт не був ніде зафіксований. ОСОБА_1 не звертався до медичної служби військової частини НОМЕР_1 з даного питання, він, також, не звертався до свого командира з рапортом про таку травму. Факт не зафіксований у журналі бойових дій. Також, ОСОБА_1 стверджує, що 25.10.2022 його було евакуйовано в АДРЕСА_2 , де йому було надано медичну допомогу та скеровано на обстеження до АДРЕСА_3 , де після поверхневого огляду скеровано для подальшого лікування. Надалі він був скерований для подальшого лікування до військово- медичного центру Західного регіону. Із наданих військовій частині НОМЕР_1 копій медичних документів представником позивача (05.06.2023 року вих. №05/06/23/А31) довідки форми 100, виданої ПХГП «Озерне» від 25.10.2022 р. 12 год. 40 хв., де у графі «Діагноз» записано « ОСОБА_2 ». Проте, така довідка не відповідає вимогам наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 № 258 «Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України», тобто на ній відсутній підпис та прізвище лікаря. На другій довідці форми 100, виданої ЛСБ «Краматорськ-2» 25.10.2022 13год. 55 хв. у графі «Діагноз» відсутня згадка щодо отримання ОСОБА_1 «Акубаротравми». У виписному епікризі, виданому ВМКЦ СР № 405/58 від 06.02.2023 року не вказано факту отримання позивачем «Акубаротравми». ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, що на момент звільнення він не знав чи проводилось службове розслідування щодо отримання ним акубаротравми 20.10.2022 року. Проте, на думку військової частини НОМЕР_1 , він мав можливість поцікавитись та звернутись до військової частини НОМЕР_1 щодо проведення службового розслідування та надання йому довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). З наведеного слідує, що позивач свідомо не звертався до військової частини НОМЕР_1 з рапортом щодо проведення службового розслідування та надання йому довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), бо усвідомлював, що він поранення чи травми не отримував та його лікування із цим не пов`язане.

Позивач подав до суду відповідь на відзив у якій вказав, що твердження відповідача, що позивач не звертався до медичної служби військової частини НОМЕР_1 не відповідає дійсності, адже начальник медичної служби був ознайомлений із довідками форми 100 (первинними медичними картками) щодо ОСОБА_1 , і саме на їх підставі в сукупності із скаргами на сильний головний біль, нудоту, проблеми зі слухом та зором, а також на погіршення пам`яті направив на лікування поза розташуванням військової частини НОМЕР_1 до ВМКЦ ЗР. У другій довідці форми 100 виданої ЛСБ "Краматорськ-2" 25.10.2022 о 13 год. 55 хв. у графі «Діагноз» серед іншого зазначено про Церебрастенічний синдром", що є наслідком діагнозу Акубаротравма, зазначеному у першій довідці форми 100, виданої ПХГП «Озерне» від 25.10.2022 12год. 40хв. Разом з тим, перевіряти правильність заповнення реквізитів довідки форми 100, виданої ПХГП «Озерне» від 25.10.2022 12год. 40хв., фізично можливості у позивача не було, оскільки в той час останній перебував у стані після перенесеної акубаротравми та медикаментозного призначення, а перевіряти правильність заповнення реквізитів є обов`язком медика, який заповнює первинну медичну картку. Натомість довідка форми 100 містить відривний корінець первинної медичної картки, котрий залишається в медичній службі, тобто відповідач не був позбавлений можливості перевірити свій сумнів у достовірності довідки форми 100 виданої ГІХГП «Озерне» від 12год. 40хв. Таким чином той факт, що травма позивача, попри надану медичну документацію, а також того, що подальше лікування було здійснене на підставі доповіді начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2022 № 186, не була зафіксована в журналі бойових дій - є результатом службової недбалості, тобто невиконанням службовими особами відповідача своїх службових обов`язків, що завдало істотної шкоди інтересам позивача.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 № 33 ОСОБА_1 , відповідно до Указу Президента України № 69/2022р. від 24.02.2022 прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та призначено на посаду номера обслуги кулеметного відділення взводу вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.03.2023 №72 ОСОБА_1 звільнено з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Донецькій області, н.п. Торське.

Позивач стверджує, що 20.10.2022 на околицях н.п. Торське Донецької області під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, під час масованого артилерійського/танкового обстрілу, зі сторони збройних сил російської федерації отримав акубаротравму, що супроводжувалась головними болями, нудотою, порушенням слуху та зору, а також на фоні фізичних навантажень отримав травму спини, що супроводжувалась різким болем в попереку, який віддавав у праву ногу. В подальшому, після надання медичної допомоги, стан здоров`я погіршувався, а головні болі та біль у спині збільшувались.

25.10.2022 позивача евакуйовано в н.п. Озерне, надано медичну допомогу та видано довідку форми 100, від 25.10.2022 12 год. 40 хв., де у графі «Діагноз» записано «Акубаротравма», утім на такій довідці відсутній підпис та прізвище лікаря, та довідку форми 100, від 25.10.2022 13 год. 55 хв., де у графі «Діагноз» записано «Церебрастенічний синдром». Хронічна вертеброгенна тораколюмбалгія з помірним больовим синдромом.

Відповідно до витягу з журналу руху хворих ПХГ Краматорськ 2 військової частини НОМЕР_3 виданої ЛСБ «Краматорськ - 2» 25.10.2022 у графі «Діагноз при поступленні» зазначено Церебростенічний синдром, Хронічна вертеброгенна тораколюмбалгія з помірним больовим синдромом.

Надалі, на підставі скерування ОСОБА_1 переведений до військово-медичного центру Західного регіону. Відповідно до перевідного епікризу №14886 встановлено діагноз:

Основний: Гострий вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5- S1 корінців справа. Обмежений міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузії міжхребцевого диску L4- L5, центральна грижа диску L5-S1 з правобічною латералізацією, компремія S1 корінця справа з больовим синдромом, порушення статики та динаміки хребта;

Супутній: Стан після вибухової травми (20.10.2022): Акуботравми, без порушення функцій слуху, пониження гостроти зору, до 0,2 внаслідок короткозорості ступеня 0,25 D, при гостроті зору з корекцією 1,0 на кожне око.

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5228 встановлено діагноз:

Основний: Гострий вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5- S1 корінців справа. Обмежений міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузії міжхребцевого диску L4- L5, центральна грижа диску L5-S1 з правобічною латералізацією, компремія S1 корінця справа з больовим синдромом, порушення статики та динаміки хребта;

Супутній: Стан після вибухової травми (20.10.2022): Акуботравми, без порушення функцій слуху, пониження гостроти зору до 0,2 внаслідок короткозорості ступеня 0,25 D, при гостроті зору з корекцією 1,0 на кожне око.

Відповідно до виписного епікризу №405/58 із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення відсутня згадка про отримання акубаротравми.

07.04.2023 представниця позивача звернулася до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом за вих. № 07/04/23/А1 щодо надання: "довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої 20.10.2022 ОСОБА_1 : висновків щодо проведення службового розслідування по обставинах травми та захворювання, отриманих під час захисту Батьківщини (беручи участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Донецькій області, н.п. Горське), передбачених Наказом МОУ № 608 "Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України". Наказом № 332 "Інструкції про розслідування та обік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України", Наказом МОУ № 402 "Положення про військово-лікарську комісію у Збройних Силах України" та іншими нормативними актами України: якщо службове розслідування щодо вказаної травми не проводилось - надати відповідні пояснення з обґрунтувань причин не проведення такого розслідування та підтвердними документами".

Військова частина 23.04.2023 у відповідь на вказаний адвокатський запит просила надати документи для встановлення факту отримання ОСОБА_1 травми під час виконання бойового завдання для проведення службового розслідування.

05.06.2023 представником ОСОБА_1 надано запитувані документи та заяву № 05- 1/06/23 у прохальній частині якої вказано:

« 1. На основі наданих документів провести службове розслідування щодо факту отримання ОСОБА_1 20.10.2022 травми під час виконання бойового завдання:

Видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої ОСОБА_1 20.10.2022 під час виконання бойового завдання:

На основі наданих документів провести службове розслідування щодо факту отримання ОСОБА_1 захворювання при виконанні бойових завдань під час захисту Батьківщини;

Видати висновок за результатами службового розслідування щодо факту отримання ОСОБА_1 захворювання при виконанні бойових завдань під час захисту Батьківщини:

Повідомити чи проводились будь-які службові розслідування щодо солдата ОСОБА_1 в період проходження ним військової служби з 06.04.2022 по 13.03.2023, зокрема щодо вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, а також щодо навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень під час проходження ним військової служби, та/або беручи участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України".

Військова частини НОМЕР_1 20.06.2023 надала відповідь № 2648 на адвокатський запит щодо отримання копій документів, де зазначила, що службового розслідування щодо поранення ОСОБА_1 проведено не було, так як він його не отримував.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо видачі позивачу довідки про обставини отримання травми, а також нарахування та виплати додаткової винагороди позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин першої та другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, воєнний стан в країні неодноразово продовжувався.

Службове розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі і не поширює свою дію на розслідування випадків отримання військовослужбовцями травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби чи обов`язків із захисту Батьківщини визначені Порядком проведення службового розслідування у ЗСУ, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок №608).

Пунктом 1 розділу II вказаного Порядку передбачено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно з пунктом 1 розділу III Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Пунктом 13 розділу III Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Пунктами 1-4, 6 розділу V даного Порядку установлено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Суд зазначає, що відповідно до вимог статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться.

Положенням про військово-лікарську експертизу в ЗС України, затвердженої наказом МОУ від 14.08.2008 №402 передбачено видання довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Додаток 5.

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) - це документ, в якому міститься інформація про обставини при яких військовослужбовець отримав травму, поранення чи каліцтво. Видається за підписом командира в/ч на підставі наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Відповідно до частини 5 статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи слідує, що 25.10.2022 року ОСОБА_1 було евакуйовано в АДРЕСА_2 , де йому було надано медичну допомогу та скеровано на обстеження до АДРЕСА_3 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) на підставі доповіді начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2022 № 186 ОСОБА_1 вибув з військової частини НОМЕР_1 до ВМКЦ ЗР.

Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №14886 встановлено діагноз:

Основний: Гострий вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5- S1 корінців справа. Обмежений міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузії міжхребцевого диску L4- L5, центральна грижа диску L5-S1 з правобічною латералізацією, компремія S1 корінця справа з больовим синдромом, порушення статики та динаміки хребта;

Супутній: Стан після вибухової травми (20.10.2022): Акуботравми, без порушення функцій слуху, пониження гостроти зору, до 0,2 внаслідок короткозорості ступеня 0,25 D, при гостроті зору з корекцією 1,0 на кожне око.

В перевідному епікризі серед іншого зазначено, що «на фоні вибухів став відмічати постійний біль голови. Перша допомога надавалась на етапах евакуації. В подальшому командиром в ч НОМЕР_1 направлений для подальшого обстеження та лікування у ВМКЦ ЗР».

Таким чином доводи відповідача, що позивач не звертався до медичної служби військової частини НОМЕР_1 та до свого командира з рапортом про таку травму не відповідає дійсності, адже на підставі доповіді №186 начальника медичної служби від 28.10.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 скеровано на лікування до ВМКЦ Західного регіону.

Крім того, не заслуговують уваги доводи відповідача про те, що надана військовій частині НОМЕР_1 копія довідки форми 100, виданої ПХГП «Озерне» від 25.10.2022 р. 12 год. 40 хв., де у графі «Діагноз» записано «Акубаротравма» не відповідає вимогам наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 № 258 «Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України», оскільки на ній відсутній підпис та прізвище лікаря, оскільки перевіряти правильність заповнення реквізитів довідки форми 100, виданої ПХГП «Озерне» від 25.10.2022 12год. 40хв. перевіряти правильність заповнення реквізитів є обов`язком медика, який заповнює первинну медичну картку, а не позивача. Позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання медичними працівниками своїх посадових обов`язків.

Ба більше, довідка форми 100 містить відривний корінець первинної медичної картки, котрий залишається в медичній службі, тобто відповідач не був позбавлений можливості перевірити свій сумнів у достовірності довідки форми 100 виданої ГІХГП «Озерне» від 25.10.2022 12год. 40хв.

Таким чином, оскільки отримання акубаротравми позивачем, унаслідок вогневого ураження з боку противника 20.10.2022 на околицях АДРЕСА_4 підтверджено медиками ПХГП «Озерне», медиками н.п. «Краматорськ», а також під час лікування у ВМЦЗР, то наявні підстави для видачі позивачу довідки, передбаченої додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі ОСОБА_1 , довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України" та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України" належить задовольнити.

Разом з тим, щодо позовних вимог в частині визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди за період з 20 жовтня 2022 року по 06 лютого 2023 року протиправною; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , розмір недоотриманої додаткової винагороди за період з 20 жовтня 2022 року по 06 лютого 2023 року; стягнення з Відповідача - військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (ІКЮО - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ). розмір недоотриманої додаткової винагороди за період з 20 жовтня 2022 року по 06 лютого 2023 року в розмірі 343 333.33 грн з урахуванням фактично виплачених сум, то суд зазначає, що відповідач ще не ухвалював рішення щодо видачі довідки про обставини травми, передбаченої додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині після видачі такої довідки будуть порушені.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

Вказані вище обставин дають підстави суду для висновку про передчасність заявлених вимог, адже спору в цій частині фактично не існує, оскільки відповідач ще не ухвалював рішення щодо видачі довідки про обставини травми.

Так як, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, позовні вимоги в даній частині є передчасними та необґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача - військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ), компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 40 000 грн, суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач зазначає, що доведення у судовому порядку факту отримання травми, стало черговим приниженням. Ненадання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та посилання відповідача на ніби то неотримання травми взагалі, розцінюється позивачем як намагання показати позивача як симулянта, що хоче отримати неналежні йому соціальні гарантії. Все це істотно вплинуло на його і без того підірване здоров`я, зумовило погіршення самопочуття. Для оперативного вирішення питань відновлення прав йому доводиться вживати додаткові заходи правового захисту - консультування, лікування та звернення до суду. Таким чином, необхідним є відшкодування військовою частиною НОМЕР_1 моральної шкоди у розмірі 40000 грн спричиненої бездіяльністю відповідача.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема, й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У розвиток цих положень у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що, виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Суд зазначає, що поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

При цьому суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2023 року у справі № 300/64/19 вказав, що саме лише визнання судом протиправними дій, рішення чи бездіяльності відповідного органу не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між його діями/рішеннями та заподіяною моральною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння цієї шкоди, між протиправністю дій/рішень та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним їх наслідком.

Для відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, доведенню підлягає, що протиправні дії/рішення чи бездіяльність заподіювача є причиною, а негативні наслідки, які виникли у потерпілої особи - безумовним їх наслідком.

Причинно-наслідковий зв`язок між рішеннями/діями відповідних органів та заподіянням моральної шкоди полягає в тому, що ця шкода є наслідком саме протиправності таких дій/рішень чи бездіяльності, а не якихось інших обставин, тобто перебувати у взаємозв`язку із предметом позову.

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів і суд не встановив, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Проте позивач будь-яких доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди у вигляді моральних чи фізичних страждань, відчуття пригнічення чи тривоги тощо, до матеріалів позовної заяви не додав, як і не надав ґрунтовних пояснень та доказів на підтвердження того, з яких саме міркувань виходив, визначаючи суму завданої, за його твердженням, відповідачем моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн.

Така ж позиція зазначена у вказаній постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 420/2489/20.

Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_6 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі ОСОБА_1 , довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 , довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно з додатком №5 до наказу міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 "Про затвердження положення про військово- лікарську експертизу в Збройних силах України".

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГрень Наталія Михайлівна