Справа № 320/22373/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року Київ № 320/22373/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправної бездіяльності, стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо нездійснення виплати позивачу заробітної плати у повному обсязі, обчисленої у розмірах, передбачених ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", за квітень, травень, червень, липень і серпень 2020 року;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь позивача суму недоотриманої заробітної плати за квітень, травень, червень, липень і серпень 2020 року в сумі 201 568, 35 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо нездійснення виплати позивачу щорічної премії за 2020 рік у повному обсязі, обчисленої у розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру";

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь позивача суму недоотриманої частини щорічної премії за 2020 рік в сумі 68 104,80 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не нарахування позивачу надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді за увесь час перебування на посаді начальника другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання держаного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України та начальника другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання держаного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, тобто з 16.12.2015 по 18.07.2022;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь позивача суму недоотриманої заробітної плати за січень 2016 року - липень 2022 року в сумі 2 227 053, 59 грн.;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора здійснювати нарахування заробітної плати позивача з урахуванням набавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді та її виплату у повному обсязі у подальшому;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора провести компенсацію позивачу недоотриманого доходу (заробітної плати за квітень, травень, червень, липень і серпень 2020 року і щорічної премії за 2020 рік, а також недоотриманої заробітної плати у зв`язку із не нарахуванням надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді) відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в день виплати заборгованості по премії та заробітній платі за відповідний місяць. Ухвалою від 07.05.2024 прийнято справу до провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про безпідставне заниження відповідачем належних позивачу виплат у зв`язку з зайняттям ним посади прокурора.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що у межах спірних правовідносин він діяв відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому відзиві.

Такі доводи заперечені позивачем у відповіді на відзив.

У судовому засіданні 09.10.2023 вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наказом Генерального прокурора України № 1899-ц від 14.12.2015 ОСОБА_1 у порядку переведення з 16.12.2015 призначений на посаду начальника другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України.

У подальшому у зв`язку з реформуванням органів прокуратури наказом №2240ц від 28.12.2019 позивача з 02.01.2020 переведено на посаду начальника другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора.

Згідно з наказом Генерального прокурора №441ц від 15.03.2022 позивач з 28.02.2022 увільнений від виконання обов`язків прокурора у зв`язку із вступом на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зі збереженням посади.

Таким чином, з 16.12.2015 позивач обіймає посаду прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про прокуратуру» є самостійним структурним підрозділом Офісу Генерального прокурора.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до ст. 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Роботодавець (роботодавець - фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Механізм встановлення, зокрема прокурорам органів прокуратури, розміру щомісячної надбавки за вислугу років та обчислення періоду проходження служби (стажу роботи), що дає право на одержання такої надбавки, визначений у порядку виплати надбавки за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1090 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури».

Відповідно до пункту третього цього Порядку надбавка за вислугу років прокурорам виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби в розмірах, зазначених у частині сьомій статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), який набрав чинності з 15.07.2015.

Так, згідно з частиною сьомою згаданої статті Закону № 1697-VII за наявності стажу роботи понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.

У 2020 році надбавка за вислугу років ОСОБА_1 нараховувалася у розмірі 25 відсотків, а з 03.09.2020 - 30 відсотків посадового окладу.

Безпідставними є позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо нездійснення виплати позивачу заробітної плати у повному обсязі, обчисленої у розмірах, передбачених ст. 81 Закону № 1697-VII за квітень, травень, червень, липень і серпень 2020року та стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої заробітної плати за квітень, травень, червень, липень і серпень 2020 року у сумі 201 568,35 грн.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про оплату праці» від 25.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно зі статтею 13 Закону № 108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Статтею 81 Закону № 1697-VII визначено заробітну плату прокурора.

Статтею 89 Закону № 1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Згідно зі ст. 90 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Водночас Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 № 553-ІХ, який набрав чинності 18.04.2020 (далі - Закон № 553-ІХ), внесено зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», зокрема, доповнено статтею 29 такого змісту: « 29. Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання

виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).».

Отже, з набранням чинності Законом № 553-ІХ перестали існувати правові підстави для виплати прокурорам заробітної плати у розмірі, що перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2020.

За загальним правилом, колізія правових норм у часі вирішується на користь норми, прийнятої пізніше, оскільки найновіше законодавство демонструє способи та форми правового регулювання, які на даному етапі розвитку суспільства, на думку законодавця, є більш доцільними.

Таким чином, Офіс Генерального прокурора з квітня 2020 року був позбавлений можливості діяти всупереч вимогам Закону № 553-ІХ.

Конституційним Судом України 28.08.2020 прийнято Рішення № 10-р/2020 (далі - Рішення № 10-р/2020) щодо невідповідності Конституції України (неконституційності) положень частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-ІХ зі змінами.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення № 10-р/2020 передбачено, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-ІХ зі змінами, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 № 553-ІХ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Однак, Конституційний Суд України у Рішенні № 10-р/2020 не визначив будь-яких особливостей застосування цього рішення до правовідносин, які виникли до його прийняття, тобто дія Рішення № 10-р/2020 не поширюється на спірні правовідносини з 18.04.2020 до 28.08.2020, оскільки вони виникли до його прийняття, а отже у період з 18.04.2020 до 28.08.2020 положення частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (у редакції Закону № 553-ІХ) були чинними і на підставі них Офісом Генерального прокурора правомірно здійснювалось нарахування та виплата ОСОБА_1 заробітної плати у обмеженому розмірі.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Водночас частиною другою статті 152 Конституції України, частиною першою статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Вказане підтверджується позиціями Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 24.12.1997 № 8-зп/1997, де Суд зазначив, що: «Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю» та у Рішенні від 30.09.2010 № 20-рп/2010 - «Згідно з частиною другою статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України має право визначити у своєму рішенні порядок і строки його виконання та покласти на відповідні державні органи обов`язок забезпечити це виконання. В абзаці шостому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 вказано, що «додаткове визначення у рішеннях, висновках Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».

Отже, Офісом Генерального прокурора заробітна плата прокурорам у розмірі, визначеному статтею 81 Закону № 1697-VII, тобто без обмеження граничного розміру, передбаченого Законом № 553-ІХ, знову почала виплачуватися з дня ухвалення цього Рішення, що не заперечується ОСОБА_1 у позовній заяві.

В той же час Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи аналогічні спори у частині поширення дії рішення Конституційного Суду України на правовідносини, які виникли до прийняття вказаних рішень, у постанові від 27.10.2020 у справі №826/18228/16 наголошує, що: «Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 820/2462/17, від 25.07.2019 у справі № 804/3790/17, від 04.06.2020 у справі № 818/45/16.

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на його користь суму недоотриманої заробітної плати за квітень-серпень 2020 року у сумі 201 568, 35 грн є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Не ґрунтуються на нормах чинного законодавства вимоги про визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо здійснення виплати позивачу щорічної премії за 2020 рік у повному обсязі, обчисленої у розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 81 Закону № 1697-VII та стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої частини щорічної премії за 2020 ріку сумі 68 104,80 грн.

Відповідно до ст. 98 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України у межах бюджетних асигнувань.

Водночас Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, зокрема розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 26, яким, серед іншого, встановлено, що норми і положення статті 81, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Отже, у оскаржуваний період з січня 2020 року по 26.03.2020 умови оплати праці прокурорів визначалися постановою Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155 (далі - Постанова № 1155).

Так, Постановою № 1155 визначено, що посадовий оклад прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури установлюється відповідно до частини шостої статті 81 Закону № 1697-VII (абзац 9 підпункту 1 пункту 2).

Крім того, Постановою № 1155 надано право керівникам здійснювати преміювання прокурорів відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання прокурорів визначаються у положенні про преміювання.

Генеральним прокурором на підставі вищевикладеного затверджено наказ від 21.01.2020 № 36 «Про затвердження Положення про преміювання працівників органів прокуратури».

Пунктами 1 та 3 Положення про преміювання працівників органів прокуратури передбачено його поширення у тому числі і на прокурорів, а також передбачено, що премії виплачуються на підставі наказів Генерального прокурора.

Як вже зазначалось вище, Великою палатою Конституційного Суду України 26.03.2020 прийнято рішення № 6-р/2020 щодо невідповідності Конституції України (неконституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (далі Рішення № 6-р/2020).

Рішенням № 6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказане положення втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, оплата праці прокурорів Офісу Генерального прокурора (у тому числі прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (на правах Департаменту) Офісу Генерального прокурора), обласних і окружних прокуратур регулюється нормами статті 81 Закону № 1697-УІІ з дня ухвалення Рішення № 6-р/2020, тобто з 26.03.2020,

Як вже вказувалось, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи аналогічні спори у частині поширення дії рішення Конституційного Суду України на правовідносини, які виникли до прийняття вказаних рішень, у постанові від 27.10.2020 у справі № 826/18228/16 зазначає, що: «Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.».

Керуючись нормами частини другої статті 81 Закону № 1697-УІІ, на підставі наказу Офісу Генерального прокурора від 30.10.2020 № 503 «Про затвердження Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів» (до змін, внесених у 2021 році) (далі - Положення) у грудні 2020 року прокурорам Офісу Генерального прокурора здійснено виплату щорічної премії за результатами оцінювання якості їх роботи за 2020 рік у разі позитивного оцінювання роботи.

Вказане підтверджується позиціями Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 24.12.1997 № 8-зп/1997, де Суд зазначив, що: «Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю» та у Рішенні від 30.09.2010 № 20-рп/2010 - «Згідно з частиною другою статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України має право визначити у своєму рішенні порядок і строки його виконання та покласти на відповідні державні органи обов`язок забезпечити це виконання. В абзаці шостому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 вказано, що «додаткове визначення у рішеннях, висновках Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».».

Керуючись нормами частини другої статті 81 Закону № 1697-VII, на підставі наказу Офісу Генерального прокурора від 30.10.2020 № 503 «Про затвердження Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів» (до змін, внесених у 2021 році) (далі- Положення) у грудні 2020 року прокурором Офісу Генерального прокурора здійснено виплату щорічної премії за результатами оцінювання якості їх роботи за 2020 рік у разі позитивного оцінювання роботи.

Пунктом 3.4 розділу 3 Положення визначено, що розмір премії за результатами оцінювання якості роботи розраховується у відсотках до суми посадового окладу відповідної посади на день видання наказу згідно з пунктом 3.2 розділу 3 цього Положення з урахуванням виникнення права на заробітну плату (а не лише посадового окладу, який встановлювався прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури відповідно до частини шостої статті 81 Закону № 1697-VII на підставі абзацу 9 підпункту 1 пункту 2 Постанови № 1155) відповідно до статті 81 Закону № 1697-VII.

З огляду на вищевикладене, розмір нарахованої за 2020 рік премії ОСОБА_1 становив 30 відсотків його посадового окладу відповідно до статті 81 Закону № 1697-VII та дорівнював 204 314,40 грн (75 672,00 грн х 30 % х 9 місяців).

Премія за результатами оцінювання якості роботи ОСОБА_1 за 2020 рік розрахована Офісом Генерального прокурора за 9 місяців (з 26.03.2020 по грудень 2020 включно) відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки до 26.03.2020 діяла Постанова № 1155, яка не передбачала щорічну премію за результатами оцінювання якості роботи прокурора, а визначала щомісячну премію прокурору, яка була нарахована і виплачена ОСОБА_1 у повному обсязі за січень-березень 2020 року, що підтверджується копіями наказів Генерального прокурора про виплату щомісячних премій прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у січні-березні 2020 року, підставою прийняття яких є саме Постанова № 1155, та розрахунковими листами про заробітну плату ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по березень 2020 року, які містять інформацію про суми нарахованих окремих її складових (у т.ч. розмір посадового окладу), розміри утримань до відповідних бюджетів, суми виплаченої заробітної плати.

Наказом Генерального прокурора від 01.12.2020 № 93зц прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, роботу яких оцінено позитивно, виплачено щорічну премію у розмірі 30 відсотків суми їх посадового окладу за обійманою посадою з урахуванням виникнення права на заробітну плату відповідно до статті 81 Закону № 1697-VII.

З огляду на вищевикладене розмір нарахованої за 2020 рік премії ОСОБА_1 становив 30 відсотків його посадового окладу відповідно до статті 81 Закону № 1697-VII.

Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що норми положень статті 81 Закону № 1697-VII на 2015 рік застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Також пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено, що норми положень статті 81 Закону № 1697-VII на 2016 рік застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Водночас Законом України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, зокрема розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 26, яким, серед іншого, встановлено, що норми і положення статті 81, пунктів 13,14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Відповідно до статті 4 Закону № 1697-VII організація та діяльність органів прокуратури визначаються Конституцією України, цим та іншими Законами України.

Таким чином, норми законів України про державний бюджет передбачали правове регулювання питання оплати праці, в тому числі прокурорів, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Умови оплати праці працівників органів прокуратури затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505 (зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505» від 30.09.2015 № 763 і «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» від 30.08.2017 № 657).

Таким чином, Генеральна прокуратура України визначала заробітну плату у порядку та розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505 (далі - Постанова №505).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Постанови № 505 посадовий оклад прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури встановлюється відповідно до частин четвертої та шостої статті 81 Закону № 1697-VII з урахуванням положень частин четвертої і п`ятої статті 23 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України».

Частиною четвертою та шостою статті 81 Закону № 1697-VII у редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (далі - Закон № 113-ІХ), який набрав чинності 25.09.2019, встановлено, що посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом:

1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2;

2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

Посадовий оклад прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури не може бути меншим за посадовий оклад керівника структурного підрозділу центрального управління Національного антикорупційного бюро України, що здійснює досудове розслідування.

У подальшому Законом № 113-ІХ частину четверту статті 81 викладено у такій редакції:

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом:

1) прокурора обласної прокуратури - 1,2;

2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.

Після проходження прокурорами атестації у встановленому законом порядку та переведення їх до Офісу Генерального прокурора і до 26.03.2020 (прийняття Великою палатою Конституційного Суду України 26.03.2020 рішення № 6-р/2020 щодо невідповідності Конституції України (неконституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (далі - Рішення № 6-р/2020)), заробітна плата прокурорів Офісу Генерального прокурора, у тому числі прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, обласних та окружних прокуратур визначалася постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 Постанови № 1155, у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, надано право керівникам органів прокуратури в межах установленого фонду оплати праці установлювати, зокрема посадовий оклад прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури відповідно до частини шостої статті 81 Закону № 1697-VII.

Частиною п`ятою статті 81 Закону № 1697-VII визначено посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах (у тому числі прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (стаття 15 Закону № 1697-VII)), у співвідношенні до посадових окладів прокурорів відповідних прокуратур (Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур), однак, ця норма застосовується до прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури виключно у взаємозв`язку з частиною шостою цієї статті, яка визначає, що розмір їх окладу не може бути меншим за посадовий оклад керівника структурного підрозділу центрального управління Національного антикорупційного бюро України, що здійснює досудове розслідування.

Таким чином, надбавка за виконання прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_1 обов`язків на адміністративній посаді у період з 2016 по липень 2022 року визначалася Офісом Генерального прокурора правомірно у порівнянні з посадовим окладом керівника структурного підрозділу центрального управління Національного антикорупційного бюро України, що здійснює досудове розслідування.

Так, порядок встановлення посадового окладу ОСОБА_1 на адміністративній посаді начальника відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (на правах Департаменту) Офісу Генерального прокурора є таким:

з урахуванням частини четвертої статті 81 Закону № 1697-VII посадовий оклад начальника відділу структурного підрозділу Генеральної прокуратури України з січня 2016 по 30.04.2016 становив 23 646,00 грн, розрахований за формулою: 1378 х 11 х 1,3 х 1,20, де

- 1378,00 грн - мінімальна заробітна плата відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-УІП;

- 11 - кількість розмірів мінімальної заробітної плати (ч. З Закону № 1697-VII у редакції чинній на 01.01.2016);

- 1,3 - коефіцієнт співвідношення посадового окладу прокурора Генеральної прокуратури України до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури (ч. 4 Закону № 1697-VII);

- 1,20 - коефіцієнт співвідношення посадового окладу керівника підрозділу Генеральної прокуратури України до посадового окладу прокурора Генеральної прокуратури України (ч. 5 Закону № 1697-VII);

з урахуванням частини шостої статті 81 Закону № 1697-VII посадовий оклад керівника структурного підрозділу центрального управління Національного антикорупційного бюро України, що здійснює досудове розслідування (керівника підрозділу детективів) з урахуванням положень частин четвертої і п`ятої статті 23 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» від 14.10.2014 № 1698-VІІ (далі - Закон № 1698-VII) у цей період становив 49 608,00 грн., розрахований за формулою: 1378 х 30 х 1,2, де

- 1378,00 грн - мінімальна заробітна плата відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»;

- 30 - кількість розмірів мінімальної заробітної плати (ч. 4 ст. 23 Закону № 1697-VII);

- 1,2 - коефіцієнт за місцезнаходження у місті Києві (ч. 5 ст. 23 Закону № 1698-VII).

Отже, застосовуючи норму частини шостої Закону № 1697-VII (гарантії встановлення посадового окладу на рівні не нижчому за посадовий оклад керівника структурного підрозділу центрального управління Національного антикорупційного бюро України, що здійснює досудове розслідування) начальнику відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад за період з січня 2016 по 30.04.2016 в розмірі 49 608,00 грн.

Аналогічний підхід (в залежності від зміни мінімальної заробітної плати, з 01.01.2017 - прожиткового мінімуму для працездатних осіб), для встановлення ОСОБА_1 посадового окладу за перебування на адміністративній посаді начальника відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (на правах Департаменту) Офісу Генерального прокурора, застосовано і в подальшому включно до липня 2022 року:

- з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 24 882,00 грн (ч. 4 Закону № 1697-VII) порівняно з 52 200,00 грн (ч. 6 Закону № 1697-VII);

- з 01.12.2016 по 31.12.2016 - 26 598,00 грн (ч. 4 Закону № 1697-VII) порівняно з 57 600,00 грн (ч. 6 Закону № 1697-VII);

- з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 29 952,00 грн (ч. 4 Закону № 1697-VII з урахуванням зміни кількості розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 11 на 12) порівняно з 57 600,00 грн (ч. 6 Закону № 1697-VII);

- з 01.01.2018 по 24.09.2019 - 32 985,00 грн (ч. 4 Закону № 1697-VII) порівняно з 63 432,00 грн (ч. 6 Закону № 1697-VII);

- з 25.09.2019 по 31.12.2019 - 41 231,00 грн (ч. 4 Закону № 1697-VII з урахуванням зміни кількості розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 12 на 15) порівняно з 63 432,00 грн (ч. 6 Закону № 1697-VII);

- з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 49 187 грн (ч. 4 Закону № 1697-VII) порівняно з 75 672,00 грн (ч. 6 Закону № 1697-VII);

- з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 49 920,00 грн (ч. 4 Закону № 1697-VII з урахуванням зміни кількості розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 15 на 20) порівняно з 75 672,00 грн (ч. 6 Закону № 1697-VII);

- з 01.01.2022 по липень 2022 року - 62 400,00 грн (ч. 4 Закону № 1697-VII з урахуванням зміни кількості розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 20 на 25) порівняно з 89 316,00 грн (ч. 6 Закону № 1697-VII).

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Безпідставними є також позовні вимоги про проведення Офісом Генерального прокурора компенсації ОСОБА_1 недоотриманого доходу (заробітної плати за квітень, травень, червень, липень, серпень 2020 року і щорічної премії за 2020 рік, а також недоотриманої заробітної плати у зв`язку із не нарахуванням надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді) відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» в день виплати заборгованості по премії та заробітній платі за відповідний місяць.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (зі змінами) (далі - Закон № 2050-ПІ) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

- соціальні виплати;

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення);

- сума індексації грошових доходів громадян;?

- суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Отже, враховуючи, що Офіс Генерального прокурора правомірно здійснював обмеження розміру заробітної плати ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 відповідно до вимог чинного законодавства, яке існувало на момент виникнення спірних правовідносин, а також виходячи з того, що премія за результатами оцінювання роботи ОСОБА_1 за 2020 рік має разовий характер, нараховується та виплачується згідно з наказом Генерального прокурора за наслідками проведеної оцінки річної роботи працівника прокуратури, позовна вимога щодо здійснення компенсації недоотриманого доходу з цих підстав відповідно до вимог Закону № 2050- ІІІ є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 13/15; ) про визнання протиправної бездіяльності, стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.