Справа № 420/4152/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4152/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України у період з 12.02.2016 року по 11.07.2019 року. Наказом Міністра оборони України № 365 від 02.07.2019 року позивача призначили на посаду Командувача сил логістики Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №170 від 11.07.2019 року позивача виключили зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Наказом Міністра оборони України № 31 від 10.01.2023 року я звільнений з військової служби у відставку за підпунктом «б» (станом здоров`я) пункту 3 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 №41 від 21.02.2023 року позивач виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Після звільнення з військової служби позивач виявив, що військова частина НОМЕР_2 не виплатила йому індексацію грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року. Позивач звернувся 19.03.2023 року до військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо невиплати йому при звільненні всіх сум, а саме індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Військова частина НОМЕР_2 відмовила йому у задоволенні вимог.

Позивач звернувся до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 року по справі 420/7431/23 позов позивача задоволено частково. Суд відмовив у задоволенні вимоги щодо встановлення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та зобов`язанні виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, у зв`язку з тим, що дані вимоги є передчасними.

Військова частина НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_1 виплатила позивачу індексацію в сумі 4503,23 гривень (довідка №4457 від 13.11.2023 року), у розмірі, який не відповідає вимогам законодавства України.

Позивач 06.12.2023 року звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо невиплати при звільненні всіх сум, а саме індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. 03.01.2024 року позивач отримав відмову відповідача у задоволенні його заяви.

Позивач вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Крім того, позивач зазначає, оскільки індексація грошового забезпечення буде виплачена невчасно, то він має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Ухвалою від 12.02.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/4152/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

27.02.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що нарахована індексація позивачу за період з 12.02.2016 по 28.02.2018, відповідно до норм та правил, визначених Порядком №1078 була розрахована із застосуванням у якості базового місяця грудня 2015 року, так як у грудні 2015 року було підвищено грошового забезпечення позивача з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом. Дії військової частини НОМЕР_1 були вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства України та у межах повноважень, жодної бездіяльності чи протиправних дій з боку військової частини НОМЕР_1 допущено не було. Вимоги позивача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на думку відповідача-1, є передчасними.

Також відповідач-1 просив залучити по справі № 420/4152/24 другого співвідповідача військову частину НОМЕР_2 , оскільки позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 до 11.07.2019 року, а не у військовій частині НОМЕР_1 , яка єдина по справі залучена відповідачем. Військова частина НОМЕР_2 у зв`язку з організаційними заходами в Збройних Силах України, рішенням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 року № 3914 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком та зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 з 01.01.2020 року, то обов`язки у військовій частині НОМЕР_1 відносно нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 виникли лише з 01.01.2020 року, при цьому позивач в позові ставить питання про перерахунок за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, тобто, жодних нарахувань та виплат військова частина НОМЕР_1 позивачу не могла та навіть не мала право робити, бо такі обов`язки виникли лише з 01.01.2020 року. Таким чином, позовні вимоги заявлені позивачем щодо визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування індексації за період 12.02.2016 року по 28.02.2018 року заявлені лише до військової частини НОМЕР_1 , яка не могла проводити ніяких нарахувань позивачу, який перебував на службі у військовій частині НОМЕР_2 . Тому, на думку військової частини НОМЕР_1 , під час розгляду справи потрібно залучити другого відповідача - військову частину НОМЕР_2 , де проходив службу позивач до командування якого і повинно бути подано позовні вимоги щодо визнання протиправними дії не нарахування індексації за період 12.02.2016 року по 28.02.2018 року.

Крім того, у відзиві заявлено клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 по справі № 420/4152/24, залишити без розгляду, як такої, що подана з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 року залучено до участі у справі № 420/4152/24 у якості другого відповідача військову частину НОМЕР_2 (далі відповідача-2) та розпочато спочатку розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі.

13.03.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач 07.04.2023 року звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 в якій просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 надати позивачеві довідку з помісячним розрахунком індексації (фіксованої поточної) за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року, яке залишене в силі після перегляду в апеляційній інстанції, такі ж саме позовні вимоги позивача були частково задоволені та зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року. Позивач не погодився з частковим задоволенням та звернувся до іншої військової частини НОМЕР_1 з тими ж самими позовними вимогами. Враховуючи, що судом вже було прийнято рішення стосовно аналогічних позовних вимог, з того саме предмета і підстав, по відношенню до військової частини НОМЕР_2 , тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 12.02.2016 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом Міністра оборони України № 365 від 02.07.2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду Командувача сил логістики Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №170 від 11.07.2019 року ОСОБА_1 виключили зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 року № 3914 військової частини НОМЕР_2 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком та зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 з 01.01.2020 року

Позивач звернувся 19.03.2023 року до військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо невиплати йому при звільненні всіх сум, а саме індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Військова частина НОМЕР_2 відмовила йому у задоволенні вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 надати ОСОБА_1 довідку з помісячним розрахунком індексації (фіксованої поточної) за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 року по справі № 420/7431/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

З судового рішення вбачається, що суд відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог у зв`язку їх передчасністю.

13.11.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 року по справі 420/7431/23 військова частина НОМЕР_1 здійснила розрахунок не виплаченої індексації ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 за період 12.02.2016 року по 28.02.2018 року з застосуванням базового місяця січень 2016 року.

Згідно вказаного розрахунку нараховано позивачу індексацію за період 12.02.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 4503,23 грн.

Позивач 06.12.2023 року звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо невиплати при звільненні всіх сум, а саме індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, однак 03.01.2024 року отримав відмову від відповідача-1.

Позивач вважає, що відповідачем-1 протиправно не нараховано та не виплачено йому індексацію грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (надалі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу положень Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

Отже, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі №400/1118/21.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що при розгляді справи № 420/7431/23 в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку, суд дійшов висновку, що вони є передчасними, скільки у спірний період індексація позивачу не виплачувалась взагалі.

Стосовно дискреційних повноважень, суд зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Повноваження ж державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі №400/1118/21.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1.5 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 року № 280 військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень).

Рішенням Командувача Сухопутних військ ЗСУ від 19.12.2019 військова частина НОМЕР_2 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) з 01.01.2020.

Вказана обставина не заперечується сторонами по справі.

Відтак, до 01.01.2020 грошове забезпечення позивачу нараховувалось саме військовою частиною НОМЕР_2 .

З 01.01.2020 суб`єктом, в якого є компетенція щодо нарахування військовослужбовцям, які проходять службу у військовій частині НОМЕР_2 , грошового забезпечення, в тому числі індексації, є військова частина НОМЕР_1 .

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, підлягають задоволенню з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України шляхом: визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплаченої суми індексації.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Враховуючи, що відповідач не здійснював перерахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, на виконання рішення суду, підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого нарахування будуть порушені, відсутні.

Таким чином, суд зазначає, що позовні вимоги щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу є передчасними, оскільки виплата відповідних сум не відбулась, а тому умови для розрахунку компенсації не настали, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають, що відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 12.01.2024 року у справі № 200/7529/20-а.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.02.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплаченої суми індексації.

В решті позовних вимог - відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 17.06.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва