Справа № 420/2384/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/2384/24
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Дата і місце ухвалення 10.04.2024р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Волинської митниці, в якому просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2024/000134 від 16.01.2024 року.

Представником відповідача було подано до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі №420/2384/24 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.01.2024 року № UA205140/2024/000134 до набрання законної сили рішення у справі про порушення митних правил від 15.01.2024 року №000010/20500/24.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 року було зупинено провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови - до набрання законної сили рішенням по справі №163/661/24.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У поданій апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на положення п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, вказував на те, що суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до розгляду справи №163/661/24, тоді як, на думку апелянта, в матеріалах цієї справи наявні всі ті самі докази сторін, що і в справі №163/661/24.

На думку апелянта, в даному випадку адміністративний суд спроможний по наявним матеріалам справи встановити правомірність або неправомірність зупинення митного оформлення товарів та наявність чи відсутність повноважень митного органу на зупинення митного оформлення товарів за відсутності в митному реєстрі позначення, права на яке нібито порушуються переміщенням товарів через митний кордон, а тому суд міг самостійно вирішити справу без зупинення провадження.

Також апелянт зазначив, що комплексний аналіз статей 256 та 399-400 Митного кодексу України дозволяє стверджувати, що підставою для відмови в митному оформленні є не саме по собі складання протоколу про порушення митних правил, а невиконання вимог митного кодексу, зокрема в частині переміщення товарів з порушенням прав інтелектуальної власності.

На думку апелянта суд, неправильно застосувавши положення ст. 256 Митного кодексу, обмежився простою констатацією факту складання протоколу про порушення митних правил, що саме по собі не є відповідно до зазначеної статті Митного кодексу підставою відмови в митному оформленні.

Апелянт вважає необґрунтованим посилання суду на те, що розгляд іншим судом правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності у справі №163/661/24 є підставою для зупинення провадження у цій справі, з огляду на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності не є підставою для відмови в митному оформленні. Також апелянт вважає, що для оцінки правомірності картки відмови суду необхідно встановити наявність чи відсутність порушення прав інтелектуальної власності та правомірність дій митного органу в даному конкретному випадку. При цьому скасування протоколу про порушення митних правил для цього не вимагається.

Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції врахував, що Любомльським районним судом Волинської області здійснюється розгляд справи №163/661/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за протоколом про порушення митних правил від 15.01.2024 року №0010/20500/24.

З доводів позивача у справі суд встановив, що відповідачем сформовано оскаржувану картку відмови, яку вмотивовано складанням протоколу про порушення митних правил у зв`язку із порушенням прав інтелектуальної власності.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що справа №163/661/24, в якій досліджується питання правомірності притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за протоколом про ПМП від 15.01.2024 року №0010/20500/24 має преюдиційне значення відносно справи №420/2384/24, в якій досліджується питання щодо правомірності картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2024/000134 від 16.01.2024 року.

Зважаючи на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №420/2384/24 до набрання законної сили рішенням у справі №163/661/24 на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

В даному випадку предметом розгляду цієї справи (№ 420/2384/24) є правомірність прийняття Волинською митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/000134 від 16.01.2024 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній позивачем картці відмови в якості підстав її прийняття вказано: «У зв`язку із складанням протоколу про ПМП № 000010/20500/24 від 15.01.2024 року, що передбачено ст. 476 МКУ. Переміщення товарів через митний кордон України з порушенням прав інтелектуальної власності».

З матеріалів справи вбачається, що протокол про порушення митних правил відносно гр. ОСОБА_1 було складено у зв`язку із ввезенням на митну територію України товару парфумована вода (духи) EDP 100 ml «Salvage» Man 2748 шт. загальною вартістю товару згідно інвойсу від 05.10.2023 року № 66150 - 5589,43 дол. США, з порушенням охоронюваних законом прав інтелектуальної власності.

Таким чином в даному випадку підставою для відмови у митному оформленні (випуску) товарів став факт складання відносно ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил та висновок митного органу про переміщення товарів через митний кордон України з порушенням прав інтелектуальної власності, тобто у зв`язку із вчиненням позивачем адміністративного правопорушення, що виразився у порушенні митних правил.

Згідно зі статтею 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За положеннями ст. 476 МК України, ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території товарів, призначених для виробничої або іншої підприємницької діяльності, з порушенням охоронюваних законом прав інтелектуальної власності - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією товарів, що переміщуються з порушенням права інтелектуальної власності.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, Волинська митниця посилалась на те, що з огляду на санкцію ст. 476 МК України у вигляді конфіскації товарів, що переміщуються з порушенням права інтелектуальної власності, до завершення справи про порушення митних правил товар не може бути випущений у вільний обіг.

Суд встановив, що у провадженні Любомльського районного суду Волинської області перебуває справа №163/661/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за протоколом про порушення митних правил від 15.01.2024 року №0010/20500/24.

В свою чергу згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином в ході розгляду справи про порушення митних правил суд зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинено порушення митних правил та чи винна особа в його вчиненні.

Встановлення судом при вирішенні справи про порушення митних правил зазначених вище обставин має, на думку колегії суддів, преюдиційне значення для правильного вирішення даної адміністративної справи, оскільки безпосередньо впливає на оцінку правомірності прийняття відповідачем картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів.

З огляду на те, що такі обставини не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі до вирішення та набрання законної сили рішенням у справі №163/661/24.

При цьому, об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Враховуючи все вищезазначене колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні передбачені пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України підстави для зупинення провадження у справі № 420/2384/24, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук