Справа № 216/7913/23
Суддя: ОНОПЧЕНКО Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/7913/23
Провадження № 2-а/216/23/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю:секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент патрульної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

30 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що 24.11.2023 поліцейським роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Дмитруком Д.С. було винесено постанову серії ЕАІ № 8202667 про накладення на позивачку стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення вимог знаку 19.1а Правил дорожнього руху України, не увімкнула у темну пору доби фари ближнього (дальнього) світла, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, із накладенням штрафу на користь держави в розмірі 510 грн.

Позивачка вважає, що спірна постанова підлягає скасуванню, оскільки працівниками поліції не підтверджено факту вчинення позивачкою інкримінованого їй правопорушення, відеоматеріали з нагрудної камери містять лише спілкування з поліцейськими після зупинки автомобіля. Також, не підтверджено факту керування позивачкою автомобіля «Peugeot», держаний номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 , оскільки 24.11.2023 вона керувала автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 не порушуючи Правил дорожнього руху. Під час розмови з працівником поліції позивачка розгубилася, тому підписала постанову без зауважень, та сплатила штраф.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивачка просила скасувати спірну постанову, закрити провадження у справі, повернути їй сплачений штраф, та стягнути судові витрати в розмірі 3536,80 грн.

19 грудня 2023 року представник відповідача ОСОБА_3 надала суду відзив на позов, та просила суд відмовити позивачці. Як на підставу заперечень посилалася на те, що під час патрулювання 24.11.2023 в м. Кривому Розі інспектором ОСОБА_4 був помічений транспортний засіб «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, під керуванням водійки ОСОБА_1 ,чим порушила вимоги знаку 19.1(а) Правил дорожнього руху України. За вищевказаною подією у відповідності з вимогами КУпАП, та Закону України «Про Національну поліцію» було встановлено наявність адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та після роз`яснення прав, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн на користь держави. Спірну постанову було винесено відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Також, факт вчинення позивачкою правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора. Заявлені позивачкою витрати на правничу допомогу не підтверджені належними доказами.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, та без участі позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 24.11.2023 інспектором ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області Дмитруком Д.С. було винесено постанову серії АЕ № 4268ХВ про накладення на ОСОБА_1 стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення вимог п. 19.1а Правил дорожнього руху України керування автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, по пр. Миру, 21 в м. Кривому Розі, та накладено штраф на користь держави в розмірі 510 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 січня 2018 року по справі К/9901/5952/18, провадження 660/575/16-а.

Крім того, пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, із накладенням штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 19.1а Правил дорожнього руху України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механізованих транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Із дослідженого судом відеозапису нагрудного відеореєстратора встановлено, що 24.11.2023 під час керування автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , по пр. Миру м. Кривому Розі позивачкою порушено п. 19.1а Правил дорожнього руху України. Після повідомлення працівниками поліції позивачці про вчинене нею порушення, остання не заперечувала даного факту, пояснила, що тільки виїхала на дорогу.

Як на підставу скасування спірної постанови позивачка посилалася у позові на те, що відповідачем не було прийнято до уваги, що вона немає у власності та в розпорядженні автомобіля «Peugeot», держаний номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 , марка та номер якого зазначені у спірній постанові суду, оскільки 24.11.2023 вона керувала автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Однак, зазначення інспектором поліції в оскаржуваній постанові неправильних даних марки автомобіля, та номерного знаку, не спростовує порушення позивачкою вимог пункту 19.1а Правил Дорожнього руху, та є опискою. В даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція щодо неточностей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративного правопорушення, була висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 (провадження №К/9901/17897/18) та Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року №459/1801/17 (провадження №К/9901/21710/18).

Таким чином, керуючись законом та правосвідомістю, оцінивши докази у сукупності на предмет відповідності, суд дійшов висновку, що виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, не відповідають матеріалам справи, та встановленим дійсним обставинам справи.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного аналізу в сукупності встановлених обставин та доказів, судом не встановлено будь-яких порушень закону зі сторони відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 15, 77, 241-244, 246, 255, 295 КАС України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент патрульної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

- позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції,, місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, буд. 11;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент патрульної поліції в Дніпропетровській області,, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 2а.

Суддя Ю.В.Онопченко