Справа № 380/6801/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року м. Львівсправа № 380/6801/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2023 року без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, що установлені для осіб, які втратили працездатність, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 87% суми грошового забезпечення, зазначеного у Довідці про розмір грошового забезпечення № 851, виданій 31 травня 2021 року Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2023 року без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, що установлені для осіб, які втратили працездатність, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 87% суми грошового забезпечення, зазначеного у Довідці про розмір грошового забезпечення № 851, виданій 31 травня 2021 року Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», з урахуванням виплачених сум.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протиправно, починаючи з 01 грудня 2023 року, обмежив його пенсію максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність). Позивач зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668) у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Втім, суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах надав перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосував положення статті 2 Закону № 3668. На думку позивача, у спірній ситуації застосуванню підлягають саме норми Закону № 2262 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668, тому підстави для обмеження розміру його пенсійної виплати з 01 грудня 2023 року у відповідача були відсутні.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що відповідно до статті 43 Закону № 2262 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Станом на 01 березня 2024 року розмір пенсії позивача перевищує максимальний розмір, визначений статтею 43 Закону № 2262.

Зазначає, що рішенням від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 Конституційний Суд України оспорювані положення Закону № 2262 обмежив конкретним часовим періодом (з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року). Тому згадане рішення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Отже, пенсія позивачу перерахована та виплачується відповідно до вимог законодавства.

У зв`язку з вищенаведеним у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 01 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 2262.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі № 380/18533/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з дати припинення виплати.

На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача та з 01 грудня 2023 року обмежив пенсію максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а саме: підсумок пенсії (з надбавками) становить 21870,61 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн.

Надалі рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 380/15296/23 визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи із 92% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із 92% сум грошового забезпечення з моменту звернення із заявою від 17 травня 2023 року та з урахуванням виплачених сум. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі № 380/15296/23 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 380/15296/23 скасовано та прийнято постанову, якою задоволено позовні вимоги частково; визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи із 87% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із 87% сум грошового забезпечення з моменту звернення із заявою від 17 травня 2023 року та з урахуванням виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У зв`язку із виданням Кабінетом Міністрів України постанови від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» позивачу проведено перерахунок пенсії (проіндексовано пенсію) з 01 березня 2024 року. Основний розмір пенсії становить 87% грошового забезпечення. За результатами проведеного перерахунку пенсію позивача з 01 березня 2024 року обмежено максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а саме: підсумок пенсії (з надбавками) становить 24512,47 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 23610,00 грн.

Позивач, уважаючи протиправною поведінку відповідача щодо обмеження пенсії з 01 березня 2024 року максимальним розміром, звернувся з цим позовом до суду.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668 максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668 внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262, яку викладено в редакції Закону № 3668, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто, заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. Водночас Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262 та положення частини першої статті 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон № 2262), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262.

Одночасно з цим положення статті 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон № 2262), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин, змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, була наявна колізія між Законом № 2262 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом № 3668 у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Водночас суд ураховує, що Конституційний Суд України у рішенні від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 у справі № 3-102/2021 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. Вказав, що приписи статті 2 Закону № 3668, зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, норма Закону № 3668, якою встановлений максимальний розмір пенсії, та який поширював свою дію на Закон № 2262, втратила чинність з 12 квітня 2023 року (через шість місяців з дня ухвалення вказаного вище рішення Конституційного суду України).

З огляду на наведене суд доходить висновку, що на момент проведення перерахунків пенсії позивача (з 01 грудня 2023 року, з 01 березня 2024 року) у законодавстві України відсутня норма, яка обмежувала б пенсію позивача максимальним розміром.

За цих обставин обмеження Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області з 01 грудня 2023 року максимального розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262, є протиправним.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд ураховує принцип верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також принцип ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом, без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд також ураховує те, що основний розмір пенсії позивача становить 87% сум грошового забезпечення, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили (постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі № 380/15296/23).

Тому з огляду на викладене, а також з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача заявлені позовні вимоги належить задовольнити повністю у такий належний спосіб:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2023 року максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01 грудня 2023 року без обмеження пенсії максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність), виходячи з основного розміру пенсії 87% грошового забезпечення.

Щодо перерахунку пенсії з суми грошового забезпечення, зазначеного у Довідці про розмір грошового забезпечення № 851, виданій 31 травня 2021 року Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», суд зазначає, що розмір грошового забезпечення (його сума) для перерахунку пенсії позивача не є спірною, тож суд уважає за недоцільне конкретизувати у резолютивній частині рішення довідку про розмір грошового забезпечення, на підставі якої відповідачу належить здійснити перерахунок пенсії позивача без обмеження такої максимальним розміром. Крім цього, перерахунок пенсії позивача на підставі зазначеної довідки відповідач здійснив на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі № 380/13177/21, що позивач самостійно підтверджує у позовній заяві.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту десятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за подання цього позову до суду судовий збір не сплачував, а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2023 року максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01 грудня 2023 року без обмеження пенсії максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність), виходячи з основного розміру пенсії 87% грошового забезпечення.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 14 червня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна