Справа № 280/3095/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 червня 2024 року Справа № 280/3095/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (пр-т. Маяковського, буд.3, м.Запоріжжя, 69005, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати неправомірною діяльність Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради по припиненню позивачу з 01 лютого 2024 року виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та вимог до позивача щодо повернення відповідачу 3000 грн. як переплату допомоги на проживання за період з 01 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року;

зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради припинити дію рішення № 981 від 21 березня 2024 року по припиненню позивачу з 01 лютого 2024 року виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та зобов`язати відповідача поновити позивачу з 01 лютого 2024 року виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі;

зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради припинити дію рішення з вимог до позивача щодо повернення відповідачу 3000 грн. як переплату допомоги на проживання за період з 01 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії по отриманню позивачем грошової суми у розмірі 671 000 грн на які в подальшому позивачем було придбано іноземну валюту, є одноразовою допомогою у зв`язку з встановленням позивачу інвалідності як військовослужбовцю. Тобто такі грошові кошти підпадають під поняття соціальних послуг. Позивач наголошує, що іноземну валюту він має намір використати для проходження лікування в закладах, які розташовані в інших державах. Отже такі дії позивача направлені для отримання реабілітаційних та соціальних послуг.

У відзиві на позовну заяву відповідач не погоджується із доводами позовної заяви та зазначає, що відповідно до пункту 7 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою КМУ від 20 березня 2022 року №332, допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звертається за призначенням, починаючи з 1 серпня 2023 року, якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання внутрішньо переміщена особа, яка звертається за допомогою на проживання, або є отримувачем допомоги, внутрішньо переміщена особа здійснила операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних (у тому числі реабілітаційних, протезування) соціальних та/або освітніх послуг), а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень. Оскільки за результатами здійсненої верифікації даних щодо одержувачів допомоги на проживання ВПО по опрацьованих рекомендаціях Мінфіну, було встановлено, факт придбання позивачем іноземної валюти на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень, тому виплату допомоги на проживання, яку отримував позивач, припинено з 01.02.2024.

Ухвалою від 15.04.2024 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 12.10.2023 №2304-.

Відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затвердженого Постановою КМУ від 20 березня 2022 року № 332 був отримувачем допомоги на проживання.

Рішенням відповідача від 21.03.2024 №981 зупинено виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.02.2024 відповідно до повідомлення відділу організації надання соціальної підтримки та соціальних послуг УСПН ДСЗН ЗМР від 25.03.2024.

Так, в повідомленні Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 25.03.2024 зазначено, що згідно п. 7.4 до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затвердженого Постановою КМУ від 20 березня 2022 року № 332, державна допомога не призначається якщо особа здійснила операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень. За результатами верифікації виявлено факт придбання позивачем іноземної валюти внаслідок чого виникла переплата допомоги на проживання за період з 01.02.2024 по 29.02.2024 у розмірі 3000,00 грн. У зв`язку з цим просимо до 30.04.2024 повернути переплачену суму і перерахувати 3000,00 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо припинення виплат позивачу з 01.02.2024 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та вимог щодо зобов`язання повернути відповідачу 3000 грн. як переплату допомоги на проживання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII (далі Закон №1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина друга статті Закону № 1706-VII).

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина перша та друга статті 4 Закону №1706-VII).

Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

За змістом статті 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

При цьому, згідно з частинами другою та третьою статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначає Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою КМУ від 20.03.2022 №322 (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку № 332 передбачено, що цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 332 передбачено, що допомога надається щомісячно з місяця звернення на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звертається за її призначенням, починаючи з 1 серпня 2023 р., якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання: внутрішньо переміщеною особою, яка звертається за допомогою на проживання або є отримувачем допомоги, здійснила операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних (у тому числі реабілітаційних, протезування) соціальних та/або освітніх послуг), а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень (пп. 4 п. 7 Порядку).

Згідно з пп.4 п.2 Постанови КМУ від 11.07.2023 №709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» з 1 вересня 2023 р. виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, якщо за результатами верифікації встановлено, що внутрішньо переміщена особа здійснила операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних (у тому числі реабілітаційних, протезування) соціальних та/або освітніх послуг), а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень.

Судом встановлено, що позивач приймав участь у військових діях щодо захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації, під час виконання покладених на нього обов`язків (завдань) отримав пошкодження здоров`я, внаслідок чого проходив курс лікування та реабілітації.

30.04.2023 був звільнений з військової служби у відставку, йому було встановлено 3-ї групу інвалідності.

Факт перебування позивача на військовій службі, отримання пошкодження здоров`я, встановлення позивачу 3-ї групи інвалідності підтверджується Витягом з наказу № 102 від 14.05.2022 року, Витягом з наказу №124 від 30.04.2023 року, Витягом з протоколу № 66 від 29.04.2023 року засідання медичної комісії, Випискою та Довідкою акту огляду медико-соціальної комісії.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.12.2023, позивачу перерахована одноразова грошова допомога, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (зі змінами) «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби, у військовому резерві», та відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2023 №59/975 в розмірі 671 000 (Шістсот сімдесят одна тисяча) гри. 00 коп. Кошти перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 , згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.10.2023 № 1136.

Позивач зазначає, що грошова сума у розмірі 671 000 грн є одноразовою допомогою у зв`язку з встановленням позивачу інвалідності як військовослужбовцю, отримана ним на підставі Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби, у військовому резерві», який затверджено Постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975.

На думку позивача такі грошові кошти підпадають під поняття соціальних послуг.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.17 ч. 1 ст.1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Отже, законодавством не передбачено тотожність вищезазначених понять.

Позивач також зазначає, що грошові кошти має намір використати для проходження лікування в закладах, які розташовані в інших державах. Отже такі дії позивача направлені для отримання реабілітаційних та соціальних послуг відповідають вимогам п.п.7.4 Порядку в частині виключення його як суб`єкта припинення виплат.

Проте, позивач не надає до суду документів на підтвердження необхідності лікування, або придбання медичних послуг. Також не надано документів на необхідність проведення подальшого лікування.

Відповідно до пп. 4 п. 7 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №322, допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звертається за її призначенням, починаючи з 1 серпня 2023 року, якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання: внутрішньо переміщеною особою, яка звертається за допомогою на проживання або є отримувачем допомоги, здійснила операції з купівлі безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних (у тому числі реабілітаційних, протезування) соціальних та/або освітніх послуг), а також банківських металів на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень.

Таким чином відповідачем правомірно прийнято рішення про припинення виплати

допомоги на проживання ВПО.

Відповідно до п.29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №322 у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Таким чином, відповідачем правомірно прийнято рішення про відшкодування надміру виплачених коштів, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (пр-т. Маяковського, буд.3, м.Запоріжжя, 69005, )-відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 14.06.2024.

Суддя О.В. Конишева