Справа № 359/3662/24
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/39/2024
Справа № 359/3662/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 червня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомленням учасників справи без технічної фіксації справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ :

11 квітня 2024 року через систему «Електронний суду» ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом, яким просить суд : постанову серії ЕНА № 1789693 від 31 березня 2024 року про накладення адміністра-тивного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену командиром взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кияшко Олегом Юрійовичем - скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31 березня 2024 року командиром взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у Київській області Кияшко О.Ю. винесено постанову серії ЕНА № 1789693 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно вказаної постанови, 31 березня 2024 року у м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 1В водій керував транспортним засобом Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого державний номерний знак був закритий іншими предметами, чим порушив п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 грн.

Позивач, враховуючи відсутність доказів того, що у транспортному засобі, яким він керував, неможливо було чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м, вважає що факт порушення ним п.2.9 ПДР є недоведеним. Враховуючи викладене, вважає вищевказану постанову незаконною та протиправною, а тому просить суд її скасувати.

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

13 травня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 , яким представник заперечував проти задоволення адміністративного позову, оскільки твердження позивача викладені у позові є необґрунтованими та хибними виходячи з наступного. Під час несення служби на території м. Бориспіль, 31 березня 2024 року о 13 год. 13 хв. екіпажем «Лемур-35», під час несення служби на блок-посту за адресою м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 1в, було виявлено транспортний засіб Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , на номерному знаку якого було встановлено сторонній предмет, а саме металеву решітку. Відтак, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Зважаючи на це, інспектором роти № 2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кияшком О.Ю., 31 березня 2024 року о 13 год. 13 хв. відносно водія ОСОБА_1 було винесено постанову за те, що останній керував транспортним засобом Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_3 , який був закритий стороннім предметом, чим порушив п. 2.9в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Так, відповідно п. 2.9в ПДР України - водієві забороняється : в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруд-нений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Так, зі змісту положення п. 2.9в вбачається, що уточнення щодо відстані стосується випадку, коли номерний знак є забрудненим. Такий висновок є очевидним, оскільки саме забруднення має можливість поділу на градації. Так невелике забруднення може мати місце, але все одно дозволяти розпізнати символи номерного знаку, тоді як значне забруднення робить розпізнавання номерного знаку неможливим. В той же час, закритий іншими предметами номерний знак не має градації. Номерний знак або закритий іншими предметами, або ні. Відтак і застосовувати до даного положення уточнення, що стосується забруднення, немає жодного сенсу. Крім того, впродовж всього часу розгляду справи так і в тексті позовної заяви ОСОБА_1 жодного разу не заперечує, того факту, що він 31 березня 2024 року о 13 год. 13 хв. керував транспортним засобом Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_3 , що був закритий стороннім предметом (металевою сіточкою). Також, на відеозаписі з нагрудного відео-реєстратора добре видно, як позивач після закінчення розгляду справи, самостійно усуває правопорушення, а саме знімає сторонній предмет (металеву сіточку) з переднього номерного знаку в присутності поліцейського. Враховуючи викладене представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

20 травня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 , в якій позивач вказав, що відеофіксація переднього номерного знаку взагалі відсутня, стверджує, що нічого з переднього номерного знаку не знімав.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Наразі, ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорож-нього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створю-вати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п. 1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 31 березня 2024 року командиром взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у Київській області ОСОБА_3 винесено постанову серії ЕНА № 1789693 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністра-тивне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаче-ного ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_2 , 31 березня 2024 року о 13 год. 21 хв. 57 сек. керував транспортним засобом, номерний знак в якого був закритий стороннім предметом, чим порушив п. 2.9.в ПДР - керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, за що передбачена відповідаль-ність за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно диспозиції ч.1 ст.121-3 КУпАП відповідальність встановлено за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи недосвіт-леним, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Такі вимоги містять і приписи п. 30.2 ПДР, згідно яких на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додат-кові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Тобто, пунктом 30.2. ПДР України заборонено будь-яке закриття номерного знака.

Отже адміністративна відповідальність водія настає у разі керування транспортним засобом із номерними знаками закритими в будь-який спосіб, в тому числі і прозорими предметами, що не пов`язується з умовою розпізнавання такого знаку з відстані 20 метрів.

Разом з тим, відповідачем встановлено порушення позивачем саме п.2.9.-в ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Таким чином, відповідальність в даному випадку настає у випадку недотримання умов можливості розпізнавання держаних номерних знаків з відстані 20 метрів.

За змістом приписів вказаної норми на відповідача покладається обов`язок доведення існування саме таких обставин, як підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнає-ться протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністра-тивної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Разом з тим, ст. 251 КУпАП України передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністра-тивного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягає-ться до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопору-шення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобіль-ному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

За правилами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністра-тивного позову.

За змістом ч. 1 ст. 75 та ч. 1 ст. 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Згідно п.7 оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення в графі «до постанови додаються» зазначено відео з реєстратора 475741.

Як вбачається з матеріалів справи, як на доказ правомірності прийнятого рішення відповідач покликався на відеофіксацію правопорушення технічними засобами.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису, вбачається лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Проте, на вказаному відеозаписі не зафіксовано факт керування позивачем автомобілем марки Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_1 , з встановленою металевою сіткою на державному номерному знаку. Будь-які заміри працівниками поліції не проводились, фотофіксація не здійснювалась. Доказів на спростування цих обставин відповідачем не надано.

Отже, у розумінні ПДР України притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП можливе лише у разі, якщо дане правопорушення підтверджується належними і допустимими доказами.

Слід зазначити, що у відповіді на відзив, позивач просив витребувати у відповідача оригінал електронного доказу на носії його створення (флеш-накопичувач, жорсткий диск тощо), а саме відеозапис з нагрудного відео реєстратора інспектора поліції №475741.

Однак, відповідно п.п. 1 п. 3 розділу VIII наказу МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» від 18 грудня 2018 року за №1026, строк зберігання даних записів становить лише 30 діб.

З огляду на викладене та враховуючи, що у витребуванні саме оригіналу вказаного запису суд не вбачає підстав, дане клопотання ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Отже, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, встановлено, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, а тому постанова серії ЕНА №1789693 від 31 березня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Суд погоджується з доводами позивача щодо безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, перед-баченого ч. 1 ст.121-3 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що інші зазначені відповідачем обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Вказані обставини та наведені у сукупності факти свідчать про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Встановлено, що за пред`явлення адміністративного позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 10 квітня 2024 року (а.с.6). Тому за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 605,60 грн..

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», ч.1 ст.8, п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», ч.2 ст.122, ч.1 ст.222, ст.251, ст.252, ст.280 КУпАП, ч.1 та ч.2 ст.77, ч.1 ст.139, ч.1 ст.205, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-246, п.1 ч.3 ст.286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №1789693 від 31 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, перед-баченого ч. 1 ст.121-3 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Яковлєва Л.В.