Справа № 307/81/24
Суддя: Сас Л. Р.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/81/24
Провадження № 2-а/307/1/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Кривошея Д.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петрика В.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Петрик В. В. 10 січня 2024 року пред`явив до Департаменту патрульної поліції адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 31 грудня 2023 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 3 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

В обґрунтування позову посилався на те, що постановою командира взводу 1 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , серія ЕГА № 1280961 від 31.12.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень за статтею 183 КУпАП, а саме за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

У цій постанові зазначається, що позивач нібито здійснив навмисно завідомо неправдивий виклик поліції.

Однією із головних умов притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення суб`єктивної сторони складу правопорушення, яка полягає в наявності умислу. Тобто особа має усвідомлювати те, що він навмисно вчиняє протиправне діяння.

Інспектором не було надано будь-яких доказів про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, винність позивача та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема про те, що позивач умисно здійснив виклик поліції, а також доведеність того, що саме такий виклик було здійснено ним.

Також зазначив, що позивач, не телефонував до поліції, а такий виклик був здійснений іншою особою з номеру телефону позивача та без його відома. Позивач про це неодноразово повідомляв працівникам патрульної поліції та вказував, що він не телефонував на лінію «102», а такий виклик був здійснений іншою людиною (військовослужбовець), яка назвала дані позивача та яка була присутня в момент розгляду працівником патрульної поліції адміністративної справи за статтею 183 КУпАП.

Більше того, позивач неодноразово вказував на цю людину (військовослужбовця) сам військовослужбовець також хотів дати пояснення щодо виклику поліції і повторював їм услід «ану почекайте, ану почекайте», однак це було проігноровано працівниками патрульної поліції та здебільшого склалось враження, що останні не були зацікавлені у встановленні винних осіб та наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП. Ззначені обставини підтверджуються відеозаписом, що додається до позовної заяви.

Отже, відповідач, не перевірив хто саме здійснив такий виклик та не надав оцінки обставинам та причинам такого виклику, тобто не вивчив фактичні обставини справи, притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Крім цього, в оскаржуваній постанові зазначено, що паспорт громадянина України нібито ОСОБА_1 виданий 31.12.2023 року, хоча насправді паспорт громадянина України ОСОБА_1 виданий 16.02.2023 року.

Також, як видно з відеозапису, що долучається до даної позовної заяви, після ознайомлення позивача з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, останній виявив бажання написати клопотання та вказав про це, після чого працівники поліції розвернулися і почали йти і не дали можливість реалізувати позивачу це. Тобто, відповідачем не вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право на написання клопотання. Такими діями уповноважена особа порушила права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є однозначною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про докази, які передбачені ст. 251 КУпАП, та на яких міг ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Сама по собі копія постанови у справі про адміністративне правопорушення, що надана позивачем, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення останнім адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню.

На підставі ухвали судді від 16 січня 2024 року вказана заява залишена без руху і надано позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків заяви, а також позивачу роз`яснено наслідки невиконання ухвали. Вимоги ухвали про залишення заяви без руху виконані 24 січня 2024 року, недоліки позивачем усунуті.

Відповідно до ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 30 січня 2024 року, яке неодноразово було відкладено за клопотаннями учасників справи, востаннє на 17 червня 2024 року.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Петрик В.В. у підтримання позовних вимог посилалвся на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача подав відзив на позов у якому позов не визнав, посилаючись на те, що відповідно до постанови 31 грудня 2023 року, приблизно о 15 год. 49 хв. у АДРЕСА_1 позивач здійснив виклик поліції, зателефонувавши на спецлінію 102 та заявив про конфлікт, що не відповідало дійсності. Постановою, складеною інспектором Управління, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Ознайомившись із змістом адміністративного позову встановлено, що позивач не погоджується із винесеною відносно нього постановою, вважає, що постанова підлягає скасуванню. З позовними вимогами не погоджуються, а твердження позивача вважають спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності з огляду на наступне.

Згідно п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 72 та ч. 3, ст. 79 КАС України до відзиву подали відеозапис з нагрудного відео-реєстратора інспектора Управління і на відеозаписі позивач підтверджує той факт, що саме він здійснив виклик на спецлінію 102.

Оскільки, інформація, яку зазначив позивач при здійсненні виклику, а саме конфлікт не підтвердився, інспектор мав усі законні підстави для винесення постанови. Посилаючись на статті 278, 279 КУпАП та Інструкцію «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція №1395), було дотримано процедуру підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. Поліцейським Управління було з?ясовано всі необхідні обставини та вирішено питання для початку розгляду справи.

Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395, з дотриманням вимог пункту 9, а саме було оголошено, яка справа розглядається, ознайомлено з правами та обов?язками.

В силу положень ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов?язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться наданими доказами.

Отже, інспектор Управління мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Вказана постанова є обґрунтованою, винесеною на підставі та у порядку, передбаченому законодавством.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою командира взводу 1 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , 31.12.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Згідно змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 31 грудня 2023 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції зателефонувавши на спецлінію 102 та повідомив про конфлікт, хоча цього факту насправді не було (а. с. 12).

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Стаття 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 183 КУпАП, передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 280 КУпАП, закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Пунктами 3, 5, 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію", визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені статтею 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови, під час прийняття рішення про накладення адміністративного стягнення інспектором Управління патрульної поліції було здійснено виїзд на місце події, з`ясовано наявності умислу позивача на повідомлення поліції неправдивих відомостей, тобто встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, була проведена належна оцінка наявних доказів та повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Позивачем не надані дані, які б свідчили про вчинення щодо нього чи інших осіб злочину, правопорушення або інших не передбачених законом дій, які б порушували його права, інтереси або створювали загрозу його здоров`ю, життю або майну, які б були обґрунтованою підставою для виклику поліції.

Відтак позивач здійснив виклик поліції безпідставно.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до наведених норм, відповідачем було подано запит до Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП у Львівській області для надання звукозапису виклику, що був зійснений позивачем 31 грудня 2023 року.

Дослідивши під час судового розгляду вказаний запис судом встановлено, що позивачем здійснено виклик поліції у готель «Палада» у АДРЕСА_1 , вказавши про незаконні дії працівників ТЦК. Зазначив, що він є цивільна особа, яку незаконно хочуть затримати, а також хочуть затримати іншу особу, яка є військовослужбовцем, через що виник конфлікт у якому треба розібратися. Крім цього вказані особи забрали його телефон.

Також судом досліджений відеозапис із боді-камери, із якого видно, що інспектором Управління патрульної поліції на підставі повідомлення на лінію 102, було здійснено виїзд на місце події, під час якого при вході зафіксовано особу, яка одягнута у військовий одяг і на запитання хто здійснив виклик поліції той вказав, що ОСОБА_3 . В подальшому позивач сам підтвердив, що зателефонував на лінію 102, однак зазначив, що відомості повідомляла інша особа, яка одягнута у військовий одяг.

Відтак, інспектором Управління патрульної поліції з`ясовано наявність умислу позивача щодо повідомлення поліції неправдивих відомостей, була проведена належна оцінка наявних доказів та повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи на підставі чого прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення.

Тому, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесена уповноваженою на те посадовою особою, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні інспектором було виконано усі вимоги чинного законодавства за результатами яких було прийнято вмотивоване рішення.

Суд критично ставиться до твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, а також на недотримання відповідачем під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимог статей 268, 279, 280 КУпАП.

Обставини, викладені в позовних вимогах позивача, зводяться до оцінки дій працівника поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і, нібито, допущених порушеннях норм Кодексу про адміністративні правопорушення.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені останнім з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Посилання про те що у постанові не вірно зазначена дата видачі паспорта позивача, не впливає на правомірність прийнятого інспектором рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи всі обставини справи, проаналізувавши зібрані докази та норми чинного законодавства, суд прийшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

При винесенні судового рішення, у відповідністю з ст. 143 КАС України, суд також вирішує питання щодо розподіл судових витрат між сторонами.

За визначенням ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи з того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, а тому судові витрати, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 241- 244, 246, 250 КАС України,

у х в а л и в:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ЕГА № 1280961 від 31 грудня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про притягненння ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня складення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: Петрик Віталій Васильович, 88000, м. Ужгород, І.Франка-1В,офіс 4.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса місцезнаходження: 79053, вул. Федора Ернста, 3 у м. Київ.

Повне рішення буде складено 17 червня 2024 року

Суддя Л.Р.Сас