Справа № 131/659/24
Суддя: Шелюховський М. В.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 131/659/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2024м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шелюховського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови БАД №915590 від 14.04.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови БАД №915590 від 14.04.2024 року.

Позов мотивований тим, що 14 квітня 2024 року постановою серії БАД № 915590 у справі про адміністративне правопорушення на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення ПДР, а саме керування транспортним засобом без реєстраційних документів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказаного порушення ПДР він не вчиняв, розгляд справи 14.04.2024 року відбувся у його відсутність без його повідомлення про розгляд справи, тому він був позбавлений права надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватись правовою допомогою. Накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, дії працівників поліції є протиправними, постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Просив суд визнати постанову серії БАД №915590 від 14.04.2024 року протиправною та скасувати її.

Представник відповідача надав суду відзив у змісті, якого вказав, що обставини, викладені в позовній заяві є суб`єктивною думкою позивача та не підтверджуються будь-якими доказами. За таких обставин просив залишити позов без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився натомість його представник адвокат Щавінський К.С. надавши суду пояснення на відзив, у яких вказав, що 14.04.2024 року орієнтовно о 18:30 год. ОСОБА_1 стояв в м. Іллінці по вул. Європейській біля продуктового магазину «Кишеня» і спілкувався з чоловіком до нього підійшли працівники поліції і почали звинувачувати у тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, ОСОБА_1 з працівником поліції не погодився оскільки транспортним засобом не керував, після чого у них виникла в подальшому суперечка і відносно останнього було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 та ст. 173 КУпАП.

Представник позивача зазначає, що про постанову БАД №915590 ОСОБА_1 дізнався лише 26.04.2024 року під час ознайомлення із матеріалами справи №131/598/24, а тому представник позивача вважає, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є необгрунтованим, а доводи викладені у ньому спростовуються наданими доказами.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши відзив на позовну заяву, та пояснення на відзив, а також надані докази надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 травня 2024 року інспектором СРПП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Салій А.О. винесено постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. В обґрунтування постанови зазначено, що 14.04.2024 року о 18.20 год. в м. Іллінці по вул. Європейська, 45, даний водій керував транспортним засобом без реєстраційних документів, чим порушив п. 2.1 б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

З дослідженого DVD диску з нагрудної камери працівника поліції наданого представником відповідача, вбачається, що 14 квітня 2024 року ОСОБА_1 , було повідомлено, що відносно нього було складено адміністративні протоколи лише за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 та ст. 173 КУпАП, однак про винесення відносно нього постанови, яка оскаржується у даній справі, а саме серії БАД № 915590, ОСОБА_1 працівниками поліції не повідомлялось.

Окрім того, судом встановлено, що постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06.06.2024 року по справі №131/598/24 було провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 КУпАП закрито, що підтверджує той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і не вчиняв порушення.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа СРПП ВП №3 Вінницького РУП у Вінницькій області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених КУпАП (ч.2 ст.251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію" вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Суд звертає увагу на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем будь-якої із вимог ПДР України.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням наведеного вище, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і не вчиняв порушення ПДР.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, тому суд дійшов висновку про неправомірність вимоги відповідача до позивача про пред`явлення документів, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

На підставі зазначеного суд вважає, що при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими; не було притягнуто відповідачем свідків, не забезпечено право позивача на захист; усі клопотання, які заявляв позивач в ході розгляду справи були залишені без задоволення; не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ч. 1 ст. 126, ст.ст. 222, 251, 258, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови БАД №915590 від 14.04.2024 року - задовольнити.

Визнати дії поліцейського СРПП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Салія А.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу протиправними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД №915590 від 14.04.2024 року - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: