Справа № 460/2335/24
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2024 рокум. ДніпроСправа № 460/2335/24

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 17 квітня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної казначейської служби України (далі відповідач, Казначейство, ДКС України) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання протягом тривалого часу рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 грудня 2021 року у справі № 428/8549/20;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 5000,00 грн, спричинену тривалим невиконанням рішення суду.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивачем на адресу ГУДКСУ у м. Києві надіслана заява про виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 грудня 2021 року у справі № 428/8549/20 про стягнення на користь позивача з Державного бюджету України загальної суми 18078,92 грн. Листом ГУДКСУ у м. Києві, повідомлено, що рішення прийнято до виконання 18 травня 2023 року. Станом на поточну дату грошові кошти на виконання зазначеного рішення суду позивачу не перераховані.

На запит позивача відповідач листом від 06 жовтня 2023 року повідомив, що затримка виконання рішення суду спричинена відсутністю необхідних для цього коштів у межах відповідних бюджетних призначень.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 лютого 2023 року по справі № 500/5748/21, ця вимога закону є імперативною, і не залежить від наявності (відсутності) коштів за відповідним бюджетним призначенням у розпорядженні уповноважених державних органів. Згідно з пунктом 49 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови КМУ від 30.01.2013 № 45) (далі Порядок № 845), у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Позаяк 3-місячний строк виконання рішення відповідачем сплив 18 серпня 2023 року, а відповідач не звернувся до Мінфіну з пропозиціями щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України, то таким чином відповідач припустився неправомірної бездіяльності.

Неправомірною бездіяльністю відповідача із затримки виконання рішення суду позивачу завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, постійному стресі, відчутті невизначеності, позбавленні відчуття життєвої захищеності та пригніченні, спричиненими можливістю настання негативних наслідків для позивача у разі невиплати коштів, необхідністю вести листування з відповідачем з приводу захисту своїх прав, а також у зв`язку з відчуттям невпевненості та приниженості, завданої неправомірною поведінкою відповідача.

Від Казначейства 07 травня 2024 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

З посиланням на положення частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», статті 23, абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, пункту 3 Порядку № 845 зазначено, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

З 12 червня 2023 року на виконанні у Казначействі перебувають виконавчі листи по справі № 428/8549/20 про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн та інфляційних витрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення у сумі 6620,00 грн і трьох процентів річних у сумі 1458,90 грн.

Виконання виконавчого листа в частині стягнення моральної шкоди виконується за спеціальною бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі - КПКВК 3504030).

У Законі України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за КПКВК 3504030 передбачено бюджетні призначення у розмірі 150 млн грн (які використані в повному обсязі). Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» також передбачає бюджетні призначення за КПКВК 3504030 у розмірі 150 млн грн.

Станом на дату надходження виконавчого документа (12 червня 2023 року) у справі № 428/8549/20 на виконанні за КПКВК 3504030 перебували судові рішення на загальну суму понад 222150,43 тис грн, які надійшли на виконання раніше. Станом на дату подання цього відзиву на виконанні за КПКВК 3504030 перебувають судові рішення на загальну суму понад 94,12 млн грн, які надійшли на виконання раніше, ніж виконавчий документ у справі № 428/8549/20.

Казначейству щомісяця відкриваються асигнування на певну суму на підставі помісячного розпису Державного бюджету України, за рахунок яких і здійснюється виконання судових рішень в порядку черговості. Враховуючи викладене вище, перерахування коштів за виконавчим листом в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача, буде розглянуто Казначейством в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше вищевказаного виконавчого листа.

Також Казначейство не погоджується з твердженнями позивача, що рішення суду про стягнення моральної шкоди на його користь мало бути виконано у тримісячний строк, як це визначено у статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки вважає, що цей Закон встановлює строк для виконання винятково за рішеннями суду про стягнення коштів з державного органу, а не з Державного бюджету України. Виконання таких судових рішень здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків боржника (державного органу), а у разі неможливості такого стягнення за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». Позивачем не взяв до уваги, що правова регламентація відносин щодо виконання судових рішень, боржниками за якими є в одному випадку державний орган, а в іншому - держава (бюджет), відрізняється, і застосування позивачем у позові нормативних положень з однієї сфери правовідносин до іншої є помилковим.

Також відповідач стверджує, що ані Порядок № 845, ані будь-який інший акт законодавства не встановлює для Казначейства строку для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету.

Виконання виконавчого листа в частині стягнення інфляційних витрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення у сумі 6620,00 грн та трьох процентів річних у сумі 1458,90 грн виконується за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначена черговість погашення заборгованість за рахунок коштів бюджетної програми. Виконавчий лист позивача підлягає виконанню у третю чергу.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за цією бюджетною програмою передбачено 100,00 млн грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» за бюджетною програмою передбачено 100,00 млн грн.

Вказані асигнування у повному обсязі скеровані у попередні роки та скеровуються протягом поточного року на виконання судових рішень, віднесених до першої черги погашення заборгованості. Попри це, Законами України про Державний бюджет України на 2023-2024 роки не встановлено бюджетних призначень, достатніх для безспірного списання коштів державного бюджету за КПКВК 3504040 на виконання рішень суду, віднесених до першої та другої черги погашення заборгованості.

На сьогодні у Казначействі за бюджетною програмою обліковується невиконаних виконавчих документів на загальну суму 91,67 млн грн, які відносяться до першої черги погашення заборгованості, 380,13 млн грн, які відносяться до другої черги погашення заборгованості, 6938,71 млн грн, які відносяться до третьої черги погашення заборгованості. Вказана сума по першій черзі, не є сталою, оскільки від органів державної виконавчої служби до органів Казначейства щокварталу надходять виконавчі документи по першій черзі заборгованості відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440.

Відповідач зауважує, що питання щодо виконання судових рішень, які відносяться до третьої черги погашення заборгованості за рахунок коштів бюджетної програми, може бути розглянуто Казначейством тільки після погашення заборгованості по першій та другій чергах.

Відповідно до норм чинного законодавства Казначейство не наділене повноваженнями щодо зміни черговості виконання судових рішень чи збільшення обсягу бюджетних призначень. Виконання рішення поза чергою є неможливим, оскільки це призведе до перевищення повноважень працівників Казначейства та порушення принципу рівності стягувачів перед законом, адже будуть порушені права осіб, які подали виконавчі листи до Казначейства раніше, ніж заявник. Також, законодавством України не передбачено будь-яких виключень, які можуть вплинути на зміну черговості при виконанні виконавчих документів у таких категоріях справ.

Враховуючи недостатність бюджетних призначень за бюджетною програмою для погашення заборгованості за поданими судовими рішеннями та наявність сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів, Казначейство позбавлене можливості виконати виконавчий лист по справі № 428/8549/20 у стислі строки.

Перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями.

Казначейство, переймаючись проблематикою, пов`язаною із значною тривалістю виконання рішень судів, постійно звертається до Міністерства фінансів України із пропозиціями щодо необхідності визначення у Законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за бюджетними програмами КПКВК 3504030 та КПКВК 3504040. На такі листи Казначейства Міністерством фінансів України надавались відповіді, в яких зазначено, що питання збільшення бюджетних призначень Казначейству для відшкодування шкоди і виконання судових рішень може бути розглянуто у разі внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» в установленому бюджетним законодавством порядку та виходячи з можливостей дохідної частини державного бюджету.

Наголошує, що у відповідних правовідносинах Казначейство є винятково виконавцем судових рішень та має можливість списати кошти державного бюджету в тому розмірі, в якому вони передбачені Верховною Радою України у законі про Державний бюджет України.

Також відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди, оскільки відсутність протиправності діяння Казначейства виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди.

Від позивача 08 травня 2024 року надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2023 року по справі № 686/7081/21 відступила від висновків, зазначених у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 826/17656/16, на який посилається відповідач в обґрунтування своїх тверджень щодо непоширення строку виконання, визначеного у статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконавчий лист в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди з Державного бюджету України. Зокрема, у пункті 94 цієї постанови сформульовано правових висновок, що прострочення держави-боржника настає за сукупності таких юридичних фактів: (1) стягувач подав до органу ДКС України виконавчий документ про стягнення з держави коштів; (2) держава за цим виконавчим документом не перерахувала кошти протягом трьох місяців з дня його надходження до органу ДКС України.

У даному випадку, відповідач визнає, що рішення, за яким відповідач повинен був стягнути з Державного бюджету грошові кошти на користь позивача, надійшло до відповідача 12 червня 2023 року, тобто передбачений Законом строк його виконання сплив 12 вересня 2023 року.

Щодо дій відповідача, спрямованих на своєчасне виконання рішення, позивач зазначає, що згідно з пунктом 49 Порядку № 845, у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Згідно з наданими відповідачем доказами, після отримання від позивача виконавчого листа, відповідач вперше звернувся до Міністерства фінансів України 28 червня 2023 року, тобто із затримкою у 6 днів.

Незважаючи на нетривалість затримки у порівнянні з установленим Законом 3-місячним строком виконання рішень, позивач вважає, що відповідач все ж припустився неправомірної бездіяльності, зокрема в частині надання йому відповіді на запит про доступ до публічної інформації, надісланий відповідачу 04 жовтня 2023 року.

Відповідач у листі від 06 жовтня 2023 року не зазначав конкретні заходи, вжиті на виконання рішення, а лише обмежився загальним твердженням про постійне звернення до Міністерства фінансів України з пропозиціями щодо необхідності визначення у законі достатнього обсягу коштів. Вказані обставини дозволили позивачу зробити цілком обґрунтоване припущення, що належних заходів з виконання рішення відповідачем не вжито, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. У свою чергу, якби відомості щодо звернень до Міністерства фінансів України були позивачу надані відповідачем у обсязі, наявному у відзиві на позовну заяву, то позивач дійшов би висновку про відсутність достатніх підстав для звернення за судовим захистом.

Таким чином, неправильні дії відповідача спричинили подання позивачем позову до суду, тому з огляду на положення частини восьмої статті 139 КАС України, у випадку відмови у позові судовий збір повинен бути стягнутий з відповідача.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

По справі сторонами заявлено такі клопотання, а судом вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року адміністративну справу передано за підсудністю до Луганського окружного адміністративного суду;

- позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору;

- ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); частково задоволено клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору та відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 968,96 грн за подання до суду цієї позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі;

- від позивача 19 квітня 2024 року надійшло клопотання про повторний розгляд питання про звільнення від сплати судового збору;

- ухвалою від 26 квітня 2024 року з метою вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору витребувано від позивача додаткові докази.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 грудня 2021 року у справі № 428/8549/20 позов ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державної казначейської служби України про стягнення збитків від інфляції, 3 % річних та моральної шкоди задоволено частково; стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення, спричиненим неправомірними діями та бездіяльністю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державної казначейської служби України за період з 31.03.2008 по 18.12.2017 включно у сумі 6620 (шість тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп., три проценти річних у сумі 1458 (одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім) грн. 90 коп. та суму моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року у справі № 428/8549/20 рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 грудня 2021 року змінено, викладено його резолютивну частину в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення, спричиненим неправомірними діями та бездіяльністю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державної казначейської служби України за період з 31.03.2008 по 18.12.2017 включно у сумі 6620 (шість тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп., три проценти річних у сумі 1458 (одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім) грн. 90 коп. та суму моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.».

Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 18 січня 2023 року видано позивачу виконавчий лист від 11 січня 2023 року № 428/8549/20 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення, спричиненим неправомірними діями та бездіяльністю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державної казначейської служби України за період з 31.03.2008 по 18.12.2017 включно у сумі 6620 (шість тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп., три проценти річних у сумі 1458 (одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім) грн. 92 коп. та суму моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року у справі № 428/8549/20 виправлено помилку у виданому Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 11 січня 2023 року виконавчому листі на виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 грудня 2021 року, ухваленого у цивільній справі № 428/8549/20 за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державної казначейської служби України про стягнення збитків від інфляції, 3 % річних та моральної шкоди, зміненого постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року;

вважати вірним у розділі виконавчого листа Суд вирішив: «Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 грудня 2021 року змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення, спричиненим неправомірними діями та бездіяльністю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державної казначейської служби України за період з 31.03.2008 по 18.12.2017 включно у сумі 6620 (шість тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп., три проценти річних у сумі 1458 (одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім) грн. 90 коп. та суму моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.».

Позивач звернувся до ГУДКСУ у м. Києві із заявою від 09 травня 2023 року про виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 грудня 2021 року у справі № 428/8549/20, разом з якою надав: виконавчий лист від 11 січня 2023 року № 428/8549/20, виданий 18 січня 2023 року; ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року у справі № 428/8549/20; копію листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року № 5/60/2023.

Листом від 18 травня 2023 року № 04.1-01-10/5297 ГУДКСУ у м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що виконавчий документ прийнято, зареєстровано та за результатами попереднього розгляду документів не потребує додаткових відомостей та інформації.

Листом від 18 травня 2023 року ГУДКСУ у м. Києві запропонувало Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Харків) та ГУДКСУ у Луганській області відповідно до пункту 37 Порядку № 845 протягом 15 робочих днів надати документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету та їх перерахування на рахунок стягувача.

Листом від 01 червня 2023 року № 24142/23200-21-23/15.5, що надійшов до ГУДКСУ у м. Києві 05 червня 2023 року, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило про відсутність документів (відомостей), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету та їх перерахування на рахунок стягувача.

У відповідь на запит позивача від 04 жовтня 2023 року Казначейство листом від 06 жовтня 2023 року № 5-12-12/18188 повідомило, що відповідачем від ГУДКСУ у м. Києві 12 червня 2023 року за вх. № 08-48726 прийнято виконавчий лист Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 428/8549/20. Виконавчий лист в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 10000,00 грн виконується за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнуто в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб», а в частині стягнення інфляційних витрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення у сумі 6620,00 грн та три проценти річних у сумі 1458,90 грн - за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». Виконання рішення по справі буде здійснено Казначейством в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше вищевказаного виконавчого листа. Також повідомлено, що виконавчий лист в частині стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» підлягає виконанню у третю чергу, тому його виконання можливе тільки після погашення заборгованості по першій та другій чергах. Казначейство, переймаючись проблематикою, пов`язаною із значною тривалістю виконання рішень судів, постійно звертається до Міністерства фінансів України із пропозиціями щодо необхідності визначення у Законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за бюджетною програмою, що дозволило б виконувати гарантовані державою судові рішення у встановлені законом строки.

Згідно із інформаційною довідкою щодо стану виконання судового рішення у справі № 428/8549/20 на підстави виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року у справі № 428/8549/20 про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнуто в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» станом на 06 травня 2024 року: сума стягнення 10000,00 грн; дата надходження виконавчого документа до Казначейства 12 червня 2023 року; позиція у черзі 293; кількість та сума виконавчих документів на виконанні за бюджетною програмою, що надійшли раніше, - 292 на 94,12 млн грн; загальна кількість та сума документів, що перебувають на виконанні за бюджетною програмою, - 889 на 265,69 млн грн; сума коштів, що передбачена на 2024 рік за бюджетною програмою 150 млн грн; залишок коштів за бюджетною програмою 103 млн грн.

Дослідженням інформаційнї довідки щодо стану виконання судового рішення у справі № 428/8549/20 на підстави виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року у справі № 428/8549/20 про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» станом на 06 травня 2024 року встановлено: сума стягнення 8078,90 грн; дата надходження виконавчого документа до Казначейства 12 червня 2023 року; обліковий номер виконавчого документа 1417921; кількість та сума виконавчих документів, що перебувають на виконанні за 3 чергою та надійшли до виконавчого документа, - 166565 на 6466,91 млн грн; кількість та сума виконавчих документів, що перебувають на виконанні за 1 чергою, - 8932 на 91,67 млн грн; кількість та сума виконавчих документів, що перебувають на виконанні за 2 чергою, - 6521 на 380,13 млн грн; кількість та сума виконавчих документів, що перебувають на виконанні за 1, 2, 3 чергами та надійшли до виконавчого документа 182018 на 6938,71 млн грн; сума коштів, що передбачена на 2024 рік за бюджетною програмою 100 млн грн; залишок коштів за бюджетною програмою 65,06 млн грн.

На підтвердження обставин щодо звернення Казначейства до Міністерства фінансів України за збільшенням бюджетних призначень за КПКВК 3504030 та за КПКВК 3504040 у 2023-2024 роках відповідачем в матеріали справи надано копії листів: від 19.05.2023 № 5-05-1-05/8777, від 28.06.2023 № 5-05-1-05/11567, від 03.07.2023 № 5-06-05/11834, від 30.07.2023 № 5-05-1-05/13652, від 01.08.2023 № 5-06-05/13770, від 04.09.2023 № 5-05-1-05/16014, від 04.09.2023 № 5-05-1-05/16017, від 02.10.2023 № 5-05-1-05/17931, від 02.10.2023 № 5-05-1-05/17933, від 04.11.2023 № 5-05-1-05/20378, від 04.12.2023 № 5-05-1-05/23100, від 04.12.2023 № 5-05-1-05/23101, від 01.01.2024 № 5-05-1-05/102, від 01.01.2024 № 5-05-1-05/103, від 01.02.2024 № 5-05-1-05/2453, від 01.02.2024 № 5-05-1-05/2456, від 01.03.2024 № 5-05-1-05/4620, від 01.03.2024 № 5-05-1-05/4621, від 01.04.2024 № 5-05-1-05/6984, від 01.04.2024 № 5-05-1-05/6986, від 02.05.2024 № 5-05-1-05/9679, від 02.05.2024 № 5-05-1-05/9680.

У відповідь на свої листи Казначейством отримано листи Міністерства фінансів України з повідомленням, що питання збільшення бюджетних призначень ДКС України може бути розглянуто у разі внесення змін до Закону про Державний бюджет України в установленому бюджетним законодавством порядку та виходячи з можливостей дохідної частини державного бюджету. Вказане підтверджено наданими в матеріали справи копіями листів: від 07.07.2023 № 16110-18-5/18589, від 14.08.2023 № 16110-18-5/22066, від 16.11.2023 № 16110-18-5/31479, від 11.12.2023 № 16110-18-5/34374, від 22.01.2024 № 16110-18-5/1927, від 09.02.2024 № 16110-18-5/4093, від 11.03.2024 № 16110-18-5/6913, від 05.04.2024 № 16110-18-5/11461.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон № 4901-VI) цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Абзацами першим та другим частини першої статті 2 Закону № 4901-VI визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до абзаців другого-шостого пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4901-VI заборгованість погашається в такій черговості:

у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно із пунктом 1 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 (далі Порядок № 440, тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 440 бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 20 Порядку № 440 визначено, що погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

Згідно з пунктом 2 розділу «Загальні питання» Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі Порядок № 845), безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до пункту 3 розділу «Загальні питання» Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно із пунктом 8 розділу «Загальні питання» Порядку № 845 органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку:

1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Підпунктом 4 пункту 11 розділу «Загальні питання» Порядку № 845 визначено, що відкладення безспірного списання коштів здійснюється у разі: у випадках, передбачених пунктами 39, 44 і 49 цього Порядку.

На час відкладення безспірного списання коштів перебіг строку виконання рішення про стягнення коштів зупиняється (абзац шостий пункту 11 розділу «Загальні питання» Порядку № 845).

Відповідно до підпункту 2 пункту 35 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку № 845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Абзацами першим, другим пункту 36 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку № 845 визначено, що у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п`яти робочих днів після надходження документів про їх надходження.

Пунктом 37 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку № 845 визначено, що орган прокуратури та орган державної влади, зазначені у пункті 36 цього Порядку, подають протягом 15 робочих днів органові Казначейства документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача.

Після закінчення такого строку орган Казначейства надсилає протягом п`яти робочих днів до Казначейства зазначені документи (відомості).

Згідно із пунктом 38 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку № 845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Пунктом 39 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку № 845 визначено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.

Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 47 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» Порядку № 845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Абзацами першим, другим пункту 48 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» Порядку № 845 визначено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.

Пунктом 49 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» Порядку № 845 визначено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.

Із заяв по суті справи судом встановлено, що зміст спірних правовідносин зводиться до невиконання рішення суду від 13 грудня 2021 року у справі № 428/8549/20 про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення, спричиненим неправомірними діями та бездіяльністю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державної казначейської служби України, за період з 31.03.2008 по 18.12.2017 включно у сумі 6620,00 грн, трьох процентів річних у сумі 1458,90 грн та суми моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн у визначений статтею 3 Закону № 4901-VI тримісячний строк з дня надходження до Казначейства необхідних для цього документів та відомостей.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що виконавчий лист від 11 січня 2023 року № 428/8549/20 знаходиться на виконанні у Казначействі з 12 червня 2023 року.

Казначейством здійснюється виконання рішення суду від 13 грудня 2021 року у справі № 428/8549/20 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнуто в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб», а в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення у сумі 6620,00 грн та трьох процентів річних у сумі 1458,90 грн - за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Станом на час розгляду справи зазначений виконавчий лист не виконаний.

Щодо рішення суду в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення у сумі 6620,00 грн та трьох процентів річних у сумі 1458,90 грн, виконання якого здійснюється за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», суд зазначає таке.

Виконавчий лист в цій частині з 12 червня 2023 року взятий на облік та перебуває у черзі на виконання за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Оскільки станом на час розгляду справи позивачу кошти за цим виконавчим листом не перераховані, суд погоджується з твердженнями позивача, що тримісячний строк, визначений частиною четвертої статтею 3 Закону № 4901-VI та пунктом 48 Порядку № 845 для перерахування коштів стягувачу, відповідачем порушений.

Відповідач заперечує, що з його боку наявна протиправна бездіяльність під час виконання виконавчого листа в цій частині, оскільки він неодноразово звертався з листами до Міністерства фінансів України з проханням врахувати дійсний стан бюджетного фінансування та пропозиції щодо необхідності виділення додаткових коштів на програму КПКВК 3504040.

Надаючи правову оцінку таким твердженням відповідача, суд зауважує, що встановлений частиною четвертою статті 3 Закону № 4901-VI строк перерахування коштів стягувачу є імперативним, а його недодержання є порушенням гарантій держави щодо виконання судових рішень.

Зі змісту пункту 49 Порядку № 845 випливає, що у разі необхідності у додаткових коштах понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає до Міністерства фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України протягом 10 днів з дня надходження відповідних виконавчих документів для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету.

Приписи цього пункту вимагають направлення до Міністерства фінансів України пропозицій щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України після надходження кожного виконавчого документа від кожного стягувача, а тому належним доказом виконання зазначених приписів може бути лише відповідне звернення до Міністерства фінансів України, направлене із дотримання строку, встановленого Порядком № 845.

Такий правовий висновок щодо тлумачення частини четвертої статті 3 Закону № 4901-VI, абзацу другого пункту 48 Порядку № 845 викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2018 року у справі № 826/7371/15, від 4 вересня 2020 року у справі № 640/5757/19, від 29 квітня 2021 року у справі № 826/13511/17, від 21 лютого 2023 року у справі № 500/5748/21.

Застосовуючи такий правовий висновок Верховного Суду до спірних правовідносин, суд зауважує, що відповідачем в матеріали справи не надано доказів, які б підтверджували, що Казначейство у 10-денний строк з моменту надходження від ГУДКСУ у м. Києві виконавчого документу зверталося до Міністерства фінансів України з відповідними пропозиціями щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України у зв`язку з неможливістю здійснення безспірного списання коштів через їхню недостатність.

Посилання відповідача на наявні в матеріалах справи листи, з якими Казначейство щомісяця зверталося до Міністерства фінансів України за збільшенням бюджетних призначень за КПКВК 3504040, як на докази дотримання відповідачем положень пункту 49 Порядку № 845, є хибними. Адже зміст вказаних листів, адресованих Міністерству фінансів України, які не містять переліку виконавчих документів, щодо виконання яких недостатньо коштів, не дає можливості встановити, чи включено під час складання таких пропозицій виконавчий лист у справі № 428/8549/20, та у будь-якому випадку вжиті заходи не мали наслідком виконання судового рішення у справі № 428/8549/20. Тому суд вважає, що такі листи не є належними доказами своєчасного, протягом 10-денного терміну з дня надходження виконавчого документа на ім`я позивача, надання Казначейством пропозицій Мінфіну щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66).

Державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду (рішення від 17 січня 2006 року у справі «Гордєєви і Гурбик проти України», заяви №№ 27370/03 і 30049/04, пункт 25).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (рішення від 29 червня 2004 року у справі «Войтенко проти України», заява № 18966/02, пункт 53).

Згідно з рекомендаціями, викладеними у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень», КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio». Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 818/1814/17, від 03 лютого 2021 року у справі № 812/413/18, від 21 лютого 2023 року у справі № 500/5748/21.

Застосовуючи такий правовий висновок Верховного Суду до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що обставина відсутності у відповідача бюджетних коштів за відповідною бюджетною програмою та наявність значної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні в органах Казначейства, не може слугувати підставою для невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача.

За встановлених обставин і вище наведеного правового врегулювання спірних правовідносин, суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиконання протягом тривалого часу виконавчого листа від 11 січня 2023 року по справі № 428/8549/20 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення у сумі 6620,00 грн та трьох процентів річних у сумі 1458,90 грн.

Щодо рішення суду в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн, виконання якого здійснюється за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнуто в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб», суд зазначає таке.

З листа Казначейства від 06 жовтня 2023 року № 5-12-12/18188, надісланого у відповідь на запит позивача від 04 жовтня 2023 року, та інформаційної довідки щодо стану виконання судового рішення у справі № 428/8549/20 на підстави виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року у справі № 428/8549/20 про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнуто в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» станом на 06 травня 2024 року, судом встановлено, що рішення суду у вказаній частині обліковано та перебуває у черзі на виконання з 12 червня 2023 року на 293 позиції.

Також з інформаційної довідки судом встановлено, що станом на 06 травня 2024 року у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнуто в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» обліковано 292 виконавчих документа, що надійшли раніше, на 94,12 млн грн, а загальна кількість та сума документів, що перебувають на виконанні за цією бюджетною програмою, - 889 на 265,69 млн грн.

Як вказує відповідач питання щодо перерахування позивачу коштів за виконавчим листом від 11 січня 2023 року у справі № 428/8549/20 в сумі 10000,00 грн розглянеться Казначейством в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше вищевказаного виконавчого листа.

Суд зауважує, що зі змісту Порядку № 845 слідує, що безспірне списання коштів з державного бюджету здійснюється Казначейством у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на виконання рішень за бюджетною програмою КПКВК 3504030 передбачено 150,00 млн грн на рік.

У відзиві відповідач зазначає, що станом на дату надходження виконавчого документа (12 червня 2023 року) у справі № 428/8549/20 на виконанні у Казначействі за КПКВК 3504030 перебували судові рішення на загальну суму понад 222150,43 тис грн, які надійшли на виконання раніше, що підтверджено наданою в матеріали справи копію листа Казначейства від 19.05.2023 № 5-05-1-05/8777, адресованого Міністерству фінансів України.

Судом також встановлено, що на виконання вимог пункту 39 Порядку № 845 Казначейство листами від 03.07.2023 № 5-06-05/11834, від 01.08.2023 № 5-06-05/13770, від 04.09.2023 № 5-05-1-05/16014, від 02.10.2023 № 5-05-1-05/17933, від 04.11.2023 № 5-05-1-05/20378, від 04.12.2023 № 5-05-1-05/23101, від 01.01.2024 № 5-05-1-05/102, від 01.02.2024 № 5-05-1-05/2453, від 01.03.2024 № 5-05-1-05/4620, від 01.04.2024 № 5-05-1-05/6986, від 02.05.2024 № 5-05-1-05/9679 подано до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетних призначень за КПКВК 3504030 та відкладено безспірне списання коштів.

На листи Казначейства щодо збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504030 Міністерством фінансів України надавалися відповіді, у яких зазначено, що питання збільшення бюджетних призначень Казначейству для виконання судових рішень може бути розглянуто у разі внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та виходячи з можливостей дохідної частини державного бюджету.

Відтак враховуючи, що норми Порядку № 845 безальтернативно передбачають виконання Казначейством судових рішень про стягнення коштів в порядку черговості в межах бюджетних призначень та не наділяють відповідача повноваженнями змінювати таку черговість, у суду відсутні підстави вважати протиправною бездіяльність відповідача лише із причин невиконання в користь позивача рішення суду у справі № 428/8549/20 на час пред`явлення ним позову у цій адміністративній справі.

Як зазначалося, у разі недостатнього фінансування для виконання рішень про стягнення коштів із бюджету, Порядок № 845 наділяє Казначейство виключно повноваженнями ініціювати перед Мінфіном питання щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету. Судом встановлено, що такі дії відповідачем вчинялись.

При цьому, сам факт відсутності певного результату (виплати позивачці коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Подання ж відповідачем Міністерству фінансів України пропозицій у відповідності до пункту 39 Порядку № 845 свідчить про використання наданих йому повноважень задля виконання судового рішення.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 804/2076/17 та від 17 листопада 2021 року у справі № 120/4766/21-а.

Також наданий в матеріали справи лист Казначейства від 03.07.2023 № 5-06-05/11834, направлений до Міністерства фінансів України із пропозицією щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» у частині збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504030, підтверджує, що відповідачем у повній мірі дотриманий обов`язок щодо направлення відповідних пропозиції у місячний строк, визначений пунктом 39 Порядку № 845, що свідчить про відсутність бездіяльності з боку відповідача.

Щодо тверджень позивача про обов`язок відповідача виконати рішення суду про стягнення з Державного бюджету України на його користь моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн упродовж визначеного частиною четвертою статті 3 Закону № 4901-VI тримісячного строку, суд зазначає таке.

За змістом статті 2 Закону № 4901-VI цим Законом закріплені гарантії щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, в яких боржниками є державні органи, державні підприємства, установи, організації, а також юридичні особи, примусова реалізація майна яких забороняється відповідно до законодавства. Однак, зі змісту резолютивної частини рішення у справі № 428/8549/20 слідує, що на користь позивача стягнуто 10000,00 грн відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Слід зазначити, що обов`язок держави відшкодувати шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень виникає з правовідносин, суть яких можна охарактеризувати як деліктні, а вид юридичної відповідальності - цивільно-правовий. У цих правовідносинах боржником є держава, яка реалізує свій обов`язок щодо відшкодування шкоди (на підставі судового рішення через Державну казначейську службу України), тоді як гарантії держави щодо виконання судових рішень і виконавчих документів, боржником за якими є, зокрема, державний орган, а також участь Державної казначейської служби України у цьому процесі мають інше призначення та завдання. В останньому випадку виконання судових рішень щодо стягнення коштів покладено на органи казначейства як на органи, які здійснюють казначейське обслуговування рахунків відповідного державного органу. Боржником в такому випадку є державний орган, який несе зобов`язання перш за все своїм коштом в межах асигнувань з державного бюджету, що і зумовлює участь Державної казначейської служби України у виконанні таких судових рішень.

Зобов`язання держави щодо відшкодування шкоди у випадках, визначених законом, не слід ототожнювати із зобов`язаннями державних органів за судовим рішенням (про стягнення коштів), а відтак не можна уподібнювати механізм виконання судових рішень в обох цих випадках. Крім того, виконання судових рішень в обох описаних ситуаціях відбувається за різними бюджетними програмами, що поряд з наведеним вище також підтверджує доводи відповідача про те, що правова регламентація правовідносин щодо виконання судових рішень, боржниками за якими є в одному випадку державний орган, в іншому - держава, відрізняється, і застосування окремих нормативних положень з однієї сфери правовідносин до іншої є помилковим.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 804/2076/17.

Застосовуючи вказану правову позицію Верховного Суду, суд вважає безпідставним поширення позивачем положень Закону № 4901-VI на спірні правовідносини.

Твердження позивача, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2023 року по справі № 686/7081/21 відступила від висновків, зазначених у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 826/17656/16 щодо непоширення строку виконання, визначеного у статті 3 Закону № 4901-VI, на виконавчий лист в частині стягнення моральної шкоди з Державного бюджету України, суд відхиляє як такий, що є нерелевантним до спірних правовідносин. Оскільки цей правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у правовідносинах щодо застосування до боржника передбаченої статтею 625 Цивільного кодексу України відповідальності за порушення грошового зобов`язання у виді компенсації інфляційних втрат і 3 % річних.

Підсумовуючи вище викладене, за встановлених обставин та нормативного врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що з боку відповідача відсутня протиправна бездіяльність щодо невиконання протягом тривалого часу рішення суду від 13 грудня 2021 року у справі № 428/8549/20 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, тому суд відмовляє в задоволенні цієї частини вимог.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то суд враховує таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до пунктів 56-58, 66-70 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у зв`язку з тривалим невиконанням рішень, винесених на користь заявників, мало місце порушення статті 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

Європейський суд з прав людини також зазначав, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація, коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі «Скордіно проти Італії», пункти 203-204; рішення у справі «Вассерман проти Росії», пункт 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення від 15 січня 2009 року у справі «Бурдов проти Росії №2», заява №33509/04, пункт 100).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц виклала правову позицію, за якою відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Виходячи з наведеного, зважаючи, що судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача щодо тривалого невиконання виконавчого листа від 11 січня 2023 року по справі № 428/8549/20 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення у сумі 6620,00 грн та трьох процентів річних у сумі 1458,90 грн, суд зазначає, що Казначейство є суб`єктом, що належить до суб`єктів, які завдають шкоду, а характер правовідносин свідчить про те, що права позивача порушені протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Досліджуючи обставини справи, які слугували підставою для завдання моральної шкоди позивачу, суд зазначає, що такими обставинами є тривале невиконання судового рішення (на час розгляду справи рішення не виконується більше року, що, на думку суду, є тривалим у порівнянні з тримісячним строком, визначеними в частині четвертій статті 3 Закону № 4901-VI).

Оцінюючи вказані обставини справи, характер спірних правовідносин, суму невиплачених коштів, суд дійшов висновку, що у цьому випадку моральна шкода має бути відшкодована у розмірі 1000,00 грн і це є достатньою сумою компенсації.

Відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання протягом тривалого часу виконавчого листа від 11 січня 2023 року по справі № 428/8549/20 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних витрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення, спричиненим неправомірними діями та бездіяльністю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державної казначейської служби України за період з 31.03.2008 по 18.12.2017 включно у сумі 6620 (шість тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп., три проценти річних у сумі 1458 (одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім) грн. 90 коп.;

- стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 1000,00 грн, спричиненої невиконанням рішення суду протягом тривалого часу.

Щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, третьої, восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Ухвалою про відкриття провадження у справі відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 968,96 грн (як за одну вимогу немайнового характеру) за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення в даній справі.

З огляду на те, що позов підлягає частковому задоволенню, а також, що спір виник внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн покладаються на відповідача.

Оскільки за наслідками розгляду справи суд покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача, повторне клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної казначейської служби України (місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 6, код за ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання протягом тривалого часу виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2023 року по справі № 428/8549/20 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних витрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення, спричиненим неправомірними діями та бездіяльністю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державної казначейської служби України за період з 31.03.2008 по 18.12.2017 включно у сумі 6620 (шість тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп., три проценти річних у сумі 1458 (одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім) грн. 90 коп.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України до Державного бюджету України судовий збір у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова