Справа № 331/2998/24
Суддя: Петренко Л. В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/61/2024
УХВАЛА

іменем України

17 червня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Петренко Л.В.,

розглянувши адміністративну справу № 331/2998/24 (номер провадження 2-а/336/61/24) за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції Бєльського Гліба Андрійовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -

встановив:

05 червня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з Жовтневого районного суду м.Запоріжжя, за підсудністю надійшла адміністративна справа № 331/2998/24 (номер провадження 2-а/336/61/24) за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в якій просить скасувати постанову від 11.05.2024 року серії ЕНА №2123151, сержанта ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Дослідивши позовну заяву з додатками, суддя вважає що позовну заяву, згідно з ч.1 ст. 169 КАС України, належить залишити без руху, у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 цього Кодексу, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали позовної заяви встановлено, що її подано з порушенням норм статей 160, 161 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Тобто, після одержання позовної заяви суддя адміністративного суду набуває процесуального обов`язку перевірити наявність передумов і порядок здійснення права на звернення до суду, існування підстав для відкриття провадження в адміністративній справі.

Відкриття провадження в адміністративній справі здійснюється на підставі позовної заяви у випадку відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху (частина перша статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України), її повернення (частини четверта, п`ята та шоста статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України) або відмови у відкритті провадження (частина перша статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України), виходячи з принципу диспозитивності.

Статтею 160 Кодексу адміністративногосудочинства України передбачено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 161 Кодексу адміністративногосудочинства України встановлено документи, що додаються до позовної заяви.

Частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі унеможливлюють відкриття провадження в адміністративній справі, а суддя в будь-якому випадку, перед тим як відкрити провадження у справі, зобов`язаний перевірити відсутність таких підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до адміністративного суду: адміністративного позову - майнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; - немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 14. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України N 3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» позовні заяви про оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби оплачуються судовим збором відповідно до Закону України «Про судовий збір». За подання таких позовних заяв судовий збір сплачується на загальних підставах.

В даному випадку позивачем не додано до заяви документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 4 цього ж Закону за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

18 березня 2020 року в справі №543/775/17 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок: за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, остання в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, Велика Палата Верховного Суду вказала, що він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в справі №543/775/17 була, зокрема, постанова від 19 серпня 2017 року серії АР № 483366 про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення частини другої статті 122 КУпАП. Предметом розглядуваного спору є постанова серії ЕАК №1809133 від 30 листопада 2019 року про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення частини першої статті 122 КУпАП. Отже, правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №543/775/17 є застосовними й у розглядуваному спорі, оскільки правовідносини у цих справах є подібними.

Аналогічні підходи до розв`язання спірного у цій справі питання застосовано Верховним Судом у справі №183/1785/20(2-а/199/69/20) (постанова від 21 грудня 2020 року) за схожих фактичних обставин.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду є обов`язковою для врахування судами в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, зокрема, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028,00 гривні.

За одну вимогу про скасування постанови про адміністративне правопорушення сплачується судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, встановлено, що відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно положень ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Так, відповідачем у справі позивач зазначає сержанта поліції ОСОБА_2 (Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

З системного аналізу вказаних норм випливає, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є відповідний орган, на який законом покладено обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а.

У справах про оскарження рішень (постанов) інспекторів патрульної поліції належним відповідачем є Департамент патрульної поліції (ідентифікаційний код 40108646, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3).

Департамент патрульної поліції є органом державної влади, в якому проходить службу посадова особа, якої оскаржуються дії, і у відповідності до чинного законодавства контролює дотримання своїми співробітниками норм чинного законодавства при виконанні останніми їх службових обов`язків та несе відповідальність за дії таких співробітників. А відтак, рішення суду по даній справі може в подальшому вплинути на права та обов`язки Департаменту патрульної поліції (наприклад, щодо розгляду питання про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями посадових осіб, проведення службового розслідування за фактами можливого вчинення порушень службової дисципліни окремими поліцейськими та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, тощо).

З урахуванням наведеної норми під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення відносно нього оскаржуваної постанови, відповідач діяв від імені Департаменту патрульної поліції.

За таких обставин Департамент патрульної поліції має право приймати участь в даній справі, підтримувати правомірність рішень та дій вказаних посадових осіб або погодитись з доводами й вимогами позовної заяви.

Приписами ст.129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. За таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватися порядку (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975 року).

При цьому, зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для позивача, який потребує судового захисту, не є перешкодою йому в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами КАСУ, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Тобто, в даному випадку позивачу необхідно уточнити учасників розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до положень п.5, 8ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

За правилами частини четвертої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В позові зазначено, що 11 травня 2024 року, приблизно о 15-00 годині, позивач рухався пр..Соборний поблизу буд.146 в м.Запоріжжі, на автомобілі ЗАЗ-DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 . Перетнувши перехрестя з вул..Українською, побачив позаду червоно-блакитні проблискові маячки автомобіля поліції і зупинився біля правого краю проїзної частини в міці, де це не суперечить ПДР. Сержант поліції ОСОБА_2 не надавши докази, виписав постанову про накладення адміністративного правопорушення, посилаючись на п.8.7.3 ПДР. Позивач вказує, що постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав. Проте дані обставини жодним чином не підтверджені.

Згідно з ч.1 ст.169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Оскільки суд розглядає адміністративні справи в межах позовних вимог, то суддя приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, з наданням позивачу терміну для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовна заява буде повернута позивачу.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до сержанта поліції Бєльського Гліба Андрійовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, - залишити без руху.

Надати позивачу строк три дні, з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що в разі усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом у встановленому порядку. Якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: