Справа № 456/4781/23
Суддя: Гула Л. В.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/4781/23
Провадження № 2-а/456/4/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор УПП у Закарпатській області старший лейтенант поліції Зозулинець Василь Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин справи.

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить скасувати постанову серії ЕАТ № 7705782 від 10.09.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн, провадження закрити та стягнути на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 10.09.2023 інспектором УПП у Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Зозулинець В.В. відносно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7705782, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 гривень. Так, 10.09.2023 у селі Гать Берегівського району Закарпатської області АМ24 38 км він керував автомобілем марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 50 км/год. Приблизно о 12 год. 07 хв. інспектором УПП у Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 його було зупинено за перевищення швидкості більш як на 50 км/год. у даному населеному пункті. Незважаючи на те, що він рухався з дозволеною швидкістю в населеному пункті, інспектор надрукував постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7705782 від 10.09.2023. Зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а при розгляді справи інспектором поліції порушено цілий ряд його прав. Підстав для складання оскаржуваної постанови у працівника поліції не було, оскільки він не порушував п. 12.4 ПДР, про що вказано в постанові. Його було протиправно позбавлено передбачених ст. 268 КУпАП України прав, зокрема не надано можливості скористатись правовою допомогою. В порушення ПДР в зоні фіксації вимірювачем «Трукам 008401» швидкості руху транспортного засобу не були розміщені та не діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункту», 5.70 «Фото, відеофіксування порушень». Крім того, прилад «Trucam» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, відтак поліцейський безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

12.10.2023 від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Зокрема зазначив, що 10.09.2023 під час несення служби працівниками Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача «TruCam LTI 20/20», серійний номер ТС 008401, на автомобільній дорозі М-24 38 км за адресою: Закарпатська область, с. Гать, водій транспортного засобу «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 103 км/год. в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 53 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. На підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» транспортний засіб було зупинено. Поліцейський підійшов до водія, яким виявився позивач, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підстави зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, на підставі ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України.

Наголосив на тому, що всіх водіїв на вимогу ознайомлюють з документами, що підтверджують правомірність використання вимірювального приладу «TruCam», а також фотознімками, які зроблені приладом. При цьому, інспектором було роз`яснено позивачу, що на фотозображенні чітко видно дату, час фіксації, марку, модель транспортного засобу та символи номерного знаку. Зазначає, що всі вищенаведені докази повністю спростовують домисли позивача про те, що транспортний засіб під його керуванням не порушував ПДР.

Вказує, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Щодо правомірності притягнення правопорушника до відповідальності відповідач зазначив, що прилад «TruCam» конструктивно розроблений таким чином, що дозволяє його використання без спеціалізованих стаціонарних підставок, про що свідчать спеціальна ручка, накладка та відсутність у технічній документації та інструкціях інформації про необхідність їх застосування. Виробник приладу «TruCam» (LTI, США) застосував алгоритм шифрування «AES» з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCam». Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірюваної техніки № 22-01/26699, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 02.12.2022 та чинного до 02.12.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20» № ТС008401 є придатним до застосування.

Відповідач зазначив, що позивач стверджує, про відсутність розміщення дорожніх знаків. Однак це повністю спростовується наданим до суду відеозаписом з приладу «TruCam LTI 20/20» № ТС008401, на якому зафіксовано обізнаність позивача про здійснення руху в населеному пункті. Даний відеозапис також підтверджує факт руху автомобіля та вчинення позивачем правопорушення. Вказує на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів , які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог. Просив суд врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19. У зв`язку з наведеним відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14 вересня 2023 року головуючим у справі визначено суддю Яніва Н.М. /а.с. 8/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2023 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13.10.2024. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 9/.

12.10.2023 відповідачем подано відзив на адміністративний позов /а.с. 13-41/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.10.2023 справу розглядом відкладено на 09.11.2023 /а.с. 42/.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 року (підстава: тимчасова непрацездатність судді, Розпорядження керівника апарату суду № 58 від 20.02.2024) справу розподілено судді Гулі Л.В. /а.с. 47/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор УПП у Закарпатській області старший лейтенант поліції Зозулинець Василь Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення прийнято до розгляду. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.03.2024. /а.с. 48/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.03.2024 справу розглядом відкладено на 22.04.2024 /а.с. 52/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2024 справу розглядом відкладено на 30.05.2024 /а.с. 59/.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. В поданому відзиві позов заперечив та просив у задоволенні такого відмовити, оскільки дії поліцейського ОСОБА_2 відповідали вимогам закону.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7705782 від 10.09.2023 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Відповідно до вказаної постанови 10.09.2023 о 12:07 в с. Гать АМ24 38 км позивач ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 103 км/год. в населеному пункті с. Гать, перевищивши встановлені обмеження швидкості руху на 53 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР: перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. /а.с. 4/.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо правомірності винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення ним Правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Так, спір між сторонами виник з приводу притягнення позивача до відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі -ПДР) та КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Судом встановлено, що 10.09.2023 інспектор УПП у Закарпатській області старший лейтенант поліції Зозулинець Василь Васильович виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7705782 від 10.09.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Відповідно до вказаної постанови 10.09.2023 о 12:07 в с. Гать АМ24 38 км позивач ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 103 км/год. в населеному пункті с. Гать, перевищивши встановлені обмеження швидкості руху на 53 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР: перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

Відповідно до п. 12.4 ПДР (чинних на час винесення оскаржуваної постанови) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Відповідно до п. 1.10 ПДР України населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Обмеження швидкості 50 км/год. стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», дія цього обмеження скасовується знаком 5.50 «Кінець населеного пункту». Відповідно до п. 10.7.39 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знаки 5.49 «Початок населеного пункту» і 5.50 «Кінець населеного пункту» повинні застосовуватись для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому діють спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, і установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту спірної постанови слідує, що позивачем допущено перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів у населеному, а саме, керуючи транспортним засобом «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , він рухався зі швидкістю 103 км/год. в межах населеного пункту, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

При цьому, у складеній постанові вказано серійний номер і назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху керованого позивачем автомобіля.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 4 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього кодексу.

Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч. 1 та ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Ст. 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення як один із можливих доказів по справі не складався, однак відповідачем надані інші беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати доказ на спростування таких заперечень. Позивач заперечує факт порушення ним ПДР.

Відповідно до положення ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КпАП).

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування у повноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст. 252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Таким чином, з наведених норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідач до відзиву долучив відеоматеріали та фотознімки, на яких зафіксовано, дату вчинення правопорушення, серійний номер приладу, швидкість транспортного засобу позивача, місце скоєння правопорушення.

Щодо доданого до матеріалів справи відеофайлу та роздрукованого фото з приладу вимірювання швидкості «TruCAM LTI 20/20», серійний номер ТС008401, суд враховує наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що автомобіль під керуванням позивача рухався зі швидкістю 103 км/год. в межах населеного пункту. На відеозаписі зафіксовано рух транспортного засобу марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 103 км/год. в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 53 км/год.

Долученими до матеріалів справи відеозаписом та фотосвітлинами з місця події підтверджується вказана обставина.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; проникнення до житла чи іншого володіння особи; перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису; перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; поліцейське піклування.

Як встановив суд та підтверджується матеріалами справи, що можливість використання технічного приладу вимірювання швидкості «TruCAM LTI 20/20», серійний номер ТС008401, стверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26699, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 02.12.2022, що чинне до 02.12.2023, відповідно до якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruСАМ LTI 20/20» № ТС008401 за результатами повірки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань від 2 км/год. до 320 км/год. Максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі складає ± 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.

Також правильність використання приладу вимірювання швидкості «TruCAM LTI 20/20», серійний номер ТС008401 , виробництва «Laser Technology Inc.», США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку № 04/05/02/-3560 від 24.12.2020, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування «AES» відповідно до ДСТУ «ISO/IES 18033-3:2015» із довжиною ключа 128 біт та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості «TruCAM» дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Оцінюючи вказані докази, суд вважає їх належними, оскільки такі відображені в спірній постанові.

Так, наявними в матеріалах справи відеозаписом та фотознімком від 10.09.2023, зробленим приладом «TruCam», серійний номер ТС 008401, підтверджено, що автомобіль під керуванням позивача рухався зі швидкістю 103 км/год. в межах населеного пункту при дозволеній швидкості руху 50 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. На відеозаписі зафіксовано рух транспортного засобу марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 103 км/год. в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 53 км/год. Відтак, суд дійшов висновку, що належними доказами підтверджено порушення позивачем ПДР України.

Щодо покликання позивача, що прилад «TruCam» при проведенні фіксації швидкості руху певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, то суд зазначає наступне.

Так, Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Так, відповідно до наявного у матеріалах справи сертифікату відповідності, а також свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26699, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 02.12.2022 та чинного до 02.12.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20», ТС 008401, є придатним до застосування.

Правомірність використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва «Laser Technology Inc.», США, також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 №04/05/02/-3562, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування «AES» відповідно до ДСТУ ISO/IES 10116:2019 із довжиною ключа 128 біт.

Стаття 40 Закон України «Про Національну поліцію» регулює застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів.

Відповідно до ст. 40 цього Закону (в редакції статті 40 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Аналіз вищенаведеної статті надає суду підстави для висновку, що цією правовою нормою не передбачено, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу фото- і відеотехніка, за допомогою якої здійснюється така фіксація, обов`язково повинна бути розміщена стаціонарно вмонтованим способом.

Отже, твердження позивача, що ручне розміщення засобів фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» є помилковим, а тому не може бути безумовною підставою для скасування оскарженої постанови.

До аналогічного правового висновку дійшов Восьмий адміністративний апеляційний суд у постанові від 18.01.2024, справа № 308/17725/23.

Суд вважає необгрунтованим посилання позивача на те, що прилад «TruCam» не може застосовуватися шляхом утримання поліцейським у руці.

Дане твердження є хибним з тих підстав, що відповідно до положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото-і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Разом з цим, оскаржуваною постановою накладено адміністративне стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- та відеозйомку.

Суд звертає увагу на тому, що відповідно до інформації ДП «Укрметртестстандарт» лазерний вимірювач «ТruCam» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

При цьому, у ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» було внесено ряд змін, якими усунуто колізійність чинного законодавства. Так, ч. 2 ст. 40 вказаного вище Закону сформульована наступним чином: «Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці».

Зі змісту даної норми чітко зрозуміло що вона стосується виключно приладів змонтованих/розміщених, тобто тих які стаціонарно змонтовані і працюють в автоматичному режимі.

Однак слід зазначити, що диспозиція ч. 1 ст. 40 вказаного Закону дозволяє використовувати фото- і відеотехніку, в тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, яким є прилад «TruCam LTI 20/20».

Окрім того, як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач «TruCam LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Відтак у даному випадку порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що в порушення ПДР в зоні фіксації вимірювачем «TruCam» 008401 швидкості руху транспортного засобу не були розміщені та не діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункту», 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».

По-перше, згідно з ПДР (в редакції, чинній на 10.09.2023) умовні позначення дорожніх знаків 5.45 та 5.46 відсутні, а позначенню «Населений пункт» та «Кінець населеного пункту» відповідають дорожні знаки 5.49 та 5.50 відповідно.

По-друге, з долученого відеозапису події чітко встановлено, що позивачу було достеменно відомо, що ним здійснюється рух у межах населеного пункту.

Більше того, на оскаржуваній постанові своїм підписом позивач засвідчив, що вимоги ст. 268 КУпАП йому роз`яснено, а відповідно такі працівниками поліції при розгляді справи не порушено.

Відтак позивач не надав суду доказів дотримання умов звільнення його від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведене, в судовому засіданні встановлено, що дії відповідача під час винесення постанови серії ЕАТ № 7705782 від 10.09.2023 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП були обґрунтованими, законними та правомірними.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що обставини, викладені в позовній заяві, є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відтак суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 (справа «Руїз Торіха проти Іспанії», серія А, № 303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про скасування постанови ЕАТ № 7705782 від 10.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Зважаючи на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 536,80 грн відповідачем не відшкодовуються.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30.05.2024, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 30.05.2024, а датою складення повного тексту судового рішення 10.06.2024.

Керуючись ст. 5, 9, 72, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор УПП у Закарпатській області старший лейтенант поліції Зозулинець Василь Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.06.2024.

Суддя Л.В.Гула