Справа № 480/193/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2024 року Справа № 480/193/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/193/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії, і, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати неправомірною відмову від 08.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.01.2024 у розгляді рапорту інспектора прикордонної служби 1-ої категорії - начальника першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Лисичанск ст.сержанта ОСОБА_1 , про звільнення з військової служби від 11.12.2023 на підставах п.п. «г», п.3 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Лисичанск ВЧ НОМЕР_1 розглянути та прийняти рішення за рапортом ст.сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 1-ої категорії - начальника першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип Є) прикордонної комендатури швидкого р/багування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_1 , про звільнення з військової служби від 11.12.2023 на підставах п.п. «г», п.3 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ним було подано рапорт до відповідача про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» разом з пакетом документів. Відповідачем була надана відповідь щодо рапорту в порядку ст.8 ЗУ «Про звернення громадян». Вважаючи відмову відповідача протиправною і такою, що порушує його право, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що у відповіді від 08.01.2024 №08/1240/24-Вих питання звільнення з військової служби за сімейними обставинами за рапортом позивача від 29 червня 2023 року, було розглянуто та надана відповідь від 30.06.2023 №12/4782/1-23-Вн. Зауважує, що рапорт від 29.06.2023 та рапорт від 12.12.2023 містить одну і ту ж підставу для звільнення, передбачену статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З урахуванням викладеного, вважає, що в діях відповідача бездіяльність відсутня, оскільки відповідь була надана позивачу у встановленому порядку.
Представником позивача було подано відповідь на відзив, яким просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи судом встановлено, позивач ОСОБА_1 проходить дійсну військову службу в лавах Державної прикордонної служби України, відповідно до укладеного контракту від 04.11.2020.
Інспектор прикордонної служби 1 категорії - начальнику першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки старший сержант ОСОБА_1 звернувся із рапортом від 11.12.2023 (вх.29/336323/23-Вн від 12.12.2023) про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». До вказаного рапорту було долучено відповідний пакет документів.
Листом від 08.01.2024 №08/1240/24-Вих відповідачем надана відповідь, в якій зазначено наступне:
У відповідності до абзацу другого ст.8 закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Ви вже звертались з питання звільнення Вас з військової служби за сімейними обставинами рапортом від 29 червня 2023 року на який було надано відповідь встановленим порядком (від 30.06.2023 №12/4782/1-23-Вн).
На підставі абзацу третього ст.8 Закону України «Про звернення громадян», рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.
Враховуючи вище описане інформую про припинення розгляду Вашого рапорту.
Ви маєте право оскаржити відповідь до суду в порядку і терміни визначені в Законі України «Про звернення громадян», КАС України."(а.с. 75).
Вважаючи таку відмовуу розгляді рапорту протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі за текстом Закон №2232) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232 передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому строк воєнного стану в України подовжувався.
На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні не закінчено.
На підставі п.26 «Положення про проходження громадянами України військової служои в Державній прикордонній службі України» № 1115/2009 від 29.12.2009 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу .
Відповідно до п.41 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» № 1115/2009 від 29.12.2009 строк контракту про проходження військової служби продовжується під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період, визначений пунктом 2 частини дев ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Відповідно до п.2 ч.9 ст.23 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» строки військової служби під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3, частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Підпунком «г» п. 3 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):
- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.
Відповідно до п. 233 Положення "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо бездіяльності відповідача при розгляді рапорту про звільнення його із військової служби, суд зауважує про таке.
За наявності передбачених законом підстав звільнення можливо на будь-якому етапі проходження військової служби.
Як видно з вищенаведених положень чинного законодавства, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення.
У рапортах на звільнення з військової служби зазначаються:
1) підстави звільнення з військової служби;
2) думка військовослужбовця щодо бажання/небажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
3) районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.
Чинним законодавством не передбачено чіткого строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути вказаний рапорт на звільнення. Крім того, відсутній чіткий визначений порядок розгляду рапорту про звільнення військовослужбовця, що проходить службу за контрактом.
Проте Інструкція з діловодства в Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, містить положення, яке встановлює загальний 30 денний строк для виконання документів та надати відповідь по суті порушених питань.
Отже, за загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим, на переконання суду, вважається рапорт той, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.
Отже, наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту із зазначенням її підстави.
З матеріалів справи судом втсановлено, що інспектор прикордонної служби 1 категорії - начальник першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки старший сержант ОСОБА_1 звернувся із рапортом від 11.12.2023 (вх.29/336323/23-Вн від 12.12.2023) про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». До вказаного рапорту було долучено відповідний пакет документів (а.с. 84-85).
Проте, відповідач не надав доказів належного результату розгляду рапорту позивача від 11.12.2023, у тому числі таких, як прийняття наказу або відмови у прийнятті наказу, з посиланням на акти законодавства та з роз`ясненням порядку оскарження, враховуючи помітку на рапорті не погоджено.
Крім того, судом встановлено, що на рапорт позивача відповідачем надано відповідь в порядку Закону України "Про звернення громадан", яка мотивована тим, що відповідно до абзацу другого ст.8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 вже звертався з питання звільнення з військової служби за сімейними обставинами рапортом від 29 червня 2023 року, на який було надано відповідь встановленим порядком (від 30.06.2023 №12/4782/1-23-Вн).
Разом з тим, суд зазначає, що рапорти від 29.06.2023 та від 11.12.2023 не є ідентичними.
За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.
За викладених обставин, позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача щодо не розгляду по суті рапорта позивача про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зобов`язання розглянути цей рапорт по суті є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У той же час, позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби наразі є передчасними та фактично такими, що звернуті на майбутнє, адже їх вирішення безпосередньо залежить від результатів розгляду поданого позивачем рапорту.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Слід зазначити, що встановлення тих чи інших юридичних фактів не віднесено до завдань адміністративного судочинства. Адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) суб`єктом владних повноважень або їх посадовою особою рішення, дії чи бездіяльність відповідають критеріям, наведеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази на підтвердження правомірності дій та докази, долучені в обґрунтування позову, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову відповідно до вищенаведених мотивів.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нерозгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 11.12.2023 (вх.29/336323/23-Вн від 12.12.2023) про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 11.12.2023 (вх.29/336323/23-Вн від 12.12.2023) про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька