Справа № 300/2874/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2024 р. справа № 300/2874/24
ВСТАНОВИВ:
Позивач зазначає, що сума податкових зобов`язань набула статусу податкового боргу. З часу надіслання податкової вимоги податковий борг повністю не погашався, тому вимога є дійсною. Відтак, позивач просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою від 19.04.2024 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Ухвала про відкриття провадження із позначкою "судова повістка" направлена відповідачу за його юридичною адресою, зазначеною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.38) та вручена відповідачу 24.04.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42).

Відповідач правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа належить до вирішення за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, судом встановлено таке.

ТОВ «Альфа» зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області та є платником земельного податку з юридичних осіб , орендної плати з юридичних осіб та екологічного податку.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг відповідача становить 11985,80 грн, який утворився, зокрема, внаслідок несплати:

- земельного податку з юридичних осіб на суму 5846,58 грн згідно з уточненою податковою декларацією за 2023 рік на суму 5830,20 грн, поданою 14.03.2023, на суму 5300,6 грн (залишок нарахування за лютий на суму 442,1 грн та нарахування за березень-грудень 2023 року (10*485,85 грн)) та податковою декларацією за 2024 рік, поданою 15.02.2024 на суму 6127,53 грн, до стягнення підлягає податковий борг за січень 2024 року на суму 510,62 грн,

- з орендної плати з юридичних осіб, який виник в результаті несплати основного зобов`язання на суму 6139,14 грн згідно з податковою декларацією за 2024 рік, поданою 15.02.2024 на суму 75998,67 грн, до стягнення підлягає залишок податкового боргу за січень 2024 року на суму 5446,60 грн;

- з екологічного податку на суму 0,80 грн відповідно до податкової декларації за 1 кв 2022 рік, поданої 23.04.2022 на суму 0,05 грн, а саме: податкової декларації за 2 кв 2022 року, поданої 12.07.2022 на суму 0,05 грн; податкової декларації за 3 кв 2022 року, поданої 12.07.2022 на суму 0,05 грн, податкової декларації за 4 кв 2022 року, поданої 05.02.2023 на суму 0,06 грн, податкової декларації за 1 кв 2023 року, поданої 07.05.2023 на суму 0,06 грн; податкової декларації за 2 кв 2023 року, поданої 17.07.2023 на суму 0,06 грн; податкової декларації за 3 кв 2023 року, поданої 17.07.2023 на суму 0,06 грн; податкової декларації за 4 кв 2023 року, поданої 24.01.2024 на суму 0,06 грн.

Також відповідачу згідно зі ст. 129 ПК України нараховано пеню на суму 692,54 грн та 35,36 грн.

Органом ДПС було сформовано та вручено відповідачу податкову вимогу форми «Ю» № 0-0919 від 10.04.2023 (а.с.32).

Враховуючи те, що у встановлений законом строк та ігноруючи податкову вимогу, сума податкового боргу в загальному розмірі 11985,80 грн добровільно не сплачена, позивач просить стягнути таку заборгованість з відповідача.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

З урахуванням вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України для визначення правової норми, яку слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні цієї справи слід керуватися нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі- ПК України), зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами пп.270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є: об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Пунктом 288.1. ст. 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками плати за землю є: платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);. землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Пунктом 287.1. ст. 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За приписами пункту 287.3 статі 287 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

З матеріалів справи встановлено, ТОВ «Альфа» самостійно подано уточнену податкову декларацію з плати за землю за 2023 рік від 14.03.2023, якою самостійно узгоджено річну суму до сплати в розмірі 5830,20 грн (щомісячно 485,85 грн) та податкову декларацію за 2024 рік від 15.02.2024, якою самостійно узгоджено річну суму до сплати в розмірі 6127,53 грн (щомісячно 510,62 грн (а.с.6-8).

Крім того, відповідачу нарахована пеня в сумі 35,36 грн.

Відповідно до витягу з інтегрованої картки платника податку розмір несплаченого податкового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб становить 5846,58 грн (а.с.34).

Щодо податку з орендної плати з юридичних осіб, судом встановлено, що відповідачем подано податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2024 рік від 15.02.2024, де самостійно визначені податкові зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб за щомісячні податкові періоди з січня по грудень 2024 року в загальній сумі 75998,67 грн (6333,22 грн*12).

Також відповідачу нарахована пеня у сумі 692,54 грн.

Податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у сумі 6139,14 грн підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податку (а.с.34).

Також у відповідача наявний податковий борг з екологічного податку у сумі 0,80 грн, зумовлений несплатою зобов`язанння у встановлені ПК України строки, відповідно до самостійно податних декларацій, а саме податкової декларації за 1 кв 2022 року, поданої 23.04.2022, податкової декларації за 2 кв 2022 року, поданої 12.07.2022; податкової декларації за 3 кв 2022 року, поданої 12.07.2022, податкової декларації за 4 кв 2022 року, поданої 05.02.2023, податкової декларації за 1 кв 2023 рік, поданої 07.05.2023; податкової декларації за 2 кв 2023 року, поданої 17.07.2023; податкової декларації за 3 кв 2023 року, поданої 17.07.2023; податкової декларації за 4 кв 2023 року, поданої 24.01.2024.

Відповідно до пункту 250.1 статті 250 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період для екологічного податку дорівнює календарному кварталу.

Платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. (пункт 250.2 статті 250 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 124.1 статті 124 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах, зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За приписами ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається:

-при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

-при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

-при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

-при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків та/або несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) податковим агентом утриманих (нарахованих) податків до або під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента або іншого платника податків - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податковим агентом суми податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

Відповідно до п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 даної статті Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ю" №0-0919 від 10.04.2023, яка отримана 19.04.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.33).

Згідно з пунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом утворюють податковий борг.

Податковий борг відповідача підтверджується довідкою про борг за платежами від 25.03.2024, витягом з інтегрованої картки платника податку, податковою вимогою №0-0919 від 10.04.2023.

Наявність заборгованості відповідач не спростував та не надав доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення суду.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4. статті 95 Податкового кодексу України).

Отже, враховуючи, що на час розгляду справи податковий борг на загальну суму 11985,80 грн відповідачем в добровільному порядку не сплачено, відповідних доказів, які б підтверджували погашення такого боргу чи спростовували доводи позивача, ТОВ "Альфа" не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про стягнення з відповідача податкового боргу є обґрунтованими, відтак, позов слід задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що такі дії позивачем не вчинялися, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків в банках, які обслуговують товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа» ( с. Підгороддя, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77023) та за рахунок готівки, що йому належить, податковий борг в розмірі 11985,80 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.