Справа № 520/29973/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 р. Справа № 520/29973/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., повний текст складено 12.01.24 по справі № 520/29973/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Трейд"

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімп-Трейд" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2023, №00/26718/04-16, прийняте Головним управлінням ДПС України у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Трейд" задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.08.2023, №00/26718/04-16, прийняте до Головним управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Трейд" суму судового збору у розмірі 2684 грн 00 коп.

Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає рішення суду таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи. Вважає , що суд першої інстанції невірно застосував приписи п. 57.1, п. 57.3 ст. 57, ст. 124 Податкового кодексу України. Вказує , що актом перевірки граничний строк сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ визначених у податкових деклараціях з ПДВ за лютий 2022 року (16.02.2022 № ) 03.03.2022, проте сплата самостійно визначеного податкового зобов`язання за податковими деклараціями здійснена позивачем 28.10.2022 та 29.10.2022; (17.01.2022 № ) - 01.02.2022, проте сплата самостійно визначеного податкового зобов`язання за податковими деклараціями здійснена позивачем 29.04.2022; (19.04.2022 № ) 03.05.2022, проте сплата самостійно визначеного податкового зобов`язання за податковими деклараціями здійснена позивачем 28.10.2022; (уточнюючий розрахунок 21.02.2023 № ) 21.02.2023 проте сплата самостійно визначеного податкового зобов`язання за податковими деклараціями здійснена позивачем 27.02.2023 року. Отже, враховуючи зазначені вище обставини, слід дійти висновку, що позивачем несвоєчасно сплачено суму узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за вищевказані періоди, чим порушено п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України. Також звертає увагу суду, що відповідно до вимог п. 87.9 ст. 87 ПКУ, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно із черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового Заяви та документи, що підтверджують неможливість платника податків юридичної особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі податкового агента, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року № 225 «Про затвердження Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від ТОВ «ОЛІМП-ТРЕЙД» до ГУ ДПС у Харківській області не надходили. Отже, податкове повідомлення - рішення від 28.08.2023 № 00/26718/0416 за формою «Ш» про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 2 317,08 гривень є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства. Просить сул апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2024, прийнявши у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Олімп- Трейд» відмовити в повному обсязі.

У додаткових поясненнях податковий орган вказує , що у відповідності до платіжних інструкцій від 13.01.2022 № 526, від 27.01.2022 № 553, від 8.01.2022 № 554, від 10.02.2022 № 572, від 08.03.2022 № 602, від 29.04.2022 № 637 ТОВ "ОЛІМП-ТРЕЙД" були проведені операції щодо поповнення свого рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Перерахування коштів до державного бюджету з відповідного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюється відповідно до статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України слід змінити з мотивів його прийняття, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи , що податковим органом проведено камеральну перевірку ТОВ Олімп - рейд з питання своєчасності та повноти сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період лютий 2022 - лютий 2023 по податковим деклараціям від 16.02.222 № , від 17.01.2023 № , № від 19.04.2023 № , уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість від 21.02.2023 № . За результатом камеральної перевірки складно акт перевірки №21328/20-40-04-16-03 від 12.07.2023.

За висновками вищезазначеного акту перевірки встановлено порушення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість від 16.02.2022 №,податкова декларація з податку на додану вартість від 17.01.2022 №, податкова декларація з податку на додану вартість від 19.04.2022 №, уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість від 21.02.2023 №.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення рішення від 28.08.2023 №00/26718/04-16 форми Ш за порушення п 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (за затримку на 3 календарних днів сплати грошового зобов`язання) та на підставі пункту 124.1 статті 124 розділу ІІ ПК України позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10%, що становить 2317 грн 08 коп.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімп-Трейд" 07 вересня 2023 року отримало податкове повідомлення рішення від 28.08.2023 №00/26718/04-16 від 28.08.2023.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомлення рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу за п. 124.1 ст. 124 ПК України, є обов`язок доведення контролюючим органом умислу платника податків, а саме, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Актом перевірки жодних обґрунтувань, що позивач порушив пункт 124.1 статті 124 ПК України, а саме діяння вчинені умисно - не наведено. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку , що податковий орган неправомірно нарахував позивачу штраф у розмірі 10% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, а тому податкове повідомлення-рішення від 28.08.2023 №00/26718/04-16 підлягає скасуванню.

Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог адміністративного позову підприємства, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, податкові зобов`язання, які самостійно визначені платником у податкових деклараціях, є узгодженими.

Так, згідно з пунктом 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Зазначена норма, як виплаває з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податків повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Так, позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 Податкового кодексу України не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 Податкового кодексу України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм Податкового кодексу України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 160/22731/21, від 05.10.2023 у справі № 520/14773/21

Тобто , відповідальність, установлена п. 124.1 ст. 124 ПК України не пов`язана з установленням / доведенням вини платника у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника згідно з цією нормою, за правилом, достатньо виявити той факт, що платник податків порушив строк сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Тому, думка суду першої інстанції , що законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу за п. 124.1 ст. 124 ПК України, є обов`язок доведення контролюючим органом умислу платника податків, а саме, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання є помилковою.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок платника, першочергово, є своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати податкові зобов`язання, незалежно від будь-яких обставин, а у випадку невиконання такого обов`язку контролюючий орган зобов`язаний застосувати до платника відповідні фінансові санкції.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 15.02.2023 по справі №280/1006/21 та від 16.11.2023 по справі №160/24147/21, що враховується судом відповідно до ч. 4 ст. 242 КАС України.

З позовної заяви вбачається , що ТОВ «Олімп-" рейд» 16 лютого 2022 року було подано податкову декларації №. сума податкового зобов`язання склала 37980 грн. Строк сплати податкового зобов`язання до 03.03.2022року.

Фактично податкове зобов`язання було виконано шляхом перерахування сум податку наступним чином : 10000 грн сплачено 13.01.2022 року згідно платіжного доручення №526; 3000 грн сплачено 28.01.2022 року згідно платіжного доручення №554; 3700 грн сплачено 10.02.2022 згідно платіжного доручення №572 та 21280 сплачено 08.03.2022 року. Всього було сплачено 37980 грн.

В той же час ТОВ «Олімп-Трейд» не заперечує факт прострочення на 5 днів виконання податкового зобов`язання на суму 21280 гривень.

Щодо податкової декларації № від 17.01.2023 року сума податкового зобов`язання склала 1410 грн. Строк сплати податкового зобов`язання до 01.02.2022 року.

Фактично податкове зобов`язання виконано шляхом перерахування суми податку 27.01.2022 року у розмірі 1410 грн згідно платіжного доручення № 553 .

Щодо податкової декларації № від 19.04.2022 року сума податковою зобов`язання склала 14695 грн. Строк сплати податкового зобов`язання до 03.05.2022 року.

Фактично податкове зобов`язання виконано шляхом перерахування суми податку 29.04.2022 року у розмірі 14695 грн згідно платіжного доручення №637 .

Таким чином ТОВ «Олімп-Трейд» виконано податкові зобов`язання у повному обсязі та в строки встановленні Податковим кодексом України.

Тобто, згідно вказаних платіжних доручень позивач поповнював саме свій електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ для погашення поточних податкових зобов`язань за податковими деклараціями з податку на додану вартість.

Наведене не спростовує податковий орган.

У додаткових поясненнях податковий орган вказує , що у відповідності до платіжних інструкцій від 13.01.2022 № 526, від 27.01.2022 № 553, від 8.01.2022 № 554, від 10.02.2022 № 572, від 08.03.2022 № 602, від 29.04.2022 № 637 ТОВ "ОЛІМП-ТРЕЙД" були проведені операції щодо поповнення свого рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, при цьому перерахування коштів до державного бюджету з відповідного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснювалися податковим органом відповідно до статті 200 Податкового кодексу України та надає інтегровану картку платника за період з 31.12.2021 по 31.12.2023.

Тобто, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем були подані податкові декларації з податку на додану вартість та вчасно здійснено перерахування коштів до бюджету в погашення податкових зобов`язань за податковими деклараціями з ПДВ в порядку передбаченому ст. 200-1 Податкового кодексу України, разом з тим контролюючим органом самостійно змінено напрямок перерахування грошових коштів до бюджету відповідно до статті 200 Податкового кодексу України.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 87.1 ст. 87 ПК України передбачено, що не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 95.3 ст. 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 200-1.5 і п. 200-1.7 ст. 200-1 ПК України передбачено, що з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Кошти, що надійшли на рахунки, визначені у підпунктах "а" - "в" пункту 200-1.2 цієї статті, автоматично перераховуються органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунок такого платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та на спеціальний рахунок такого платника протягом наступного операційного дня. Реквізити такого спеціального рахунка платник - сільськогосподарське підприємство, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зобов`язаний зазначати у податковій звітності з податку на додану вартість.

На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.

Кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 25 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569, передбачено, що сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

При цьому, п. 21 указаного Порядку встановлено, що якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року.

З наведених законодавчих приписів випливає, що в разі коли платник податку на додану вартість не сплатив самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання в установлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України строк і не сплачує податковий борг, який внаслідок цього виник, контролюючий орган вправі здійснити за платника податку заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку цього платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість за рішенням суду.

При цьому, норми пункту 87.9 ПК України встановлюють черговість погашення податкового боргу незалежно від способу (добровільного чи примусового) та джерела погашення податкового боргу, тоді як норма пункту 95.3 ПК України регулює відносини щодо стягнення (примусового погашення) податкового боргу за рахунок коштів на банківських рахунках та на рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ.

Непогашення податкового боргу, зокрема зі сплати штрафних (фінансових) санкцій та пені, дає право контролюючому органу здійснити за цього платника податку і в інтересах держави заходи на погашення податкового боргу, який виник через таку несплату. При цьому, такі заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як це вимагається частиною другою статті 19 Конституції України, якою встановлено критерій поведінки державного органу у сфері публічних відносин. Неправомірна поведінка невладного суб`єкта у цих відносинах не може виправлятися неправомірною поведінкою владного суб`єкта.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, які наведені в постанові від 10 вересня 2019 року в справі № 1840/3549/18 і в постанові від 30 липня 2019 року в справі № 440/4082/18.

На момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а також на момент розгляду цієї справи у відповідача не було судових рішень щодо стягнення з рахунків позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість податкового боргу.

Тобто, в порушення вимог чинного законодавства, податковий орган всі платежі, які сплачені і зараховані на електронний рахунок позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, спрямував на погашення податкового боргу.

Крім того , відповідачем не наведено жодних пояснень щодо обставин виникнення у позивача податкового боргу внаслідок несвоєчасної сплати позивачем узгоджених грошових зобов`язань, адже за доводами позивача відповідні грошові зобов`язання сплачувались ним вчасно, у повному обсязі та встановлений строк, на підтвердження чого надано платіжні доручення про сплату, яким також не надано будь-якої оцінки відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що встановлене ГУ ДПС у Харківській області порушення щодо несвоєчасності сплати до бюджету Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Трейд" сум узгодженого грошового зобов`язання виникло з підстав протиправного недотримання контролюючим органом алгоритму та порядку зарахування коштів платника податків з його рахунку у системі електронного адміністрування на поточний рахунок.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2023, №00/26718/04-16, однак мотиви вказаного висновку викладені з невірним тлумаченням норм п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційна скарга податкового органу задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог слід змінити в частині мотивів його прийняття.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом апеляційної інстанції були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 по справі № 520/29973/23 змінити в частині мотивів його прийняття , виклавши його в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 по справі № 520/29973/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк І.М. Ральченко