Справа № 560/1778/24
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1778/24
РІШЕННЯ

іменем України

18 червня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області звернулося в суд з позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною вимогу управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області № 132208-14/3332-2023 від 29.12.2023 року;

- скасувати вимогу управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області № 132208-14/3332-2023 від 29.12.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності територіального управління не надано належної оцінки фактичним обставинам та прийнято помилковий висновок про відсутність підстав для нарахування та виплати доплати за вислугу років, а також щодо відшкодування витрат на відрядження суддям, які не здійснюють правосуддя. Відсутність повноважень судді не є підставою для відмови у виплаті відшкодування за відрядження, фінансових порушень територіальним управлінням при оплаті витрат на відрядження суддям не допускалося.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що спірна вимога прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що викладені в відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

До суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що твердження позивача є помилковими.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до пункту 8.16 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2023 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 26.09.2023 №246 проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за період з 01.01.2021 по 30.06.2023.

За її результатами складено акт від 15.12.2023 №08-08/22 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за період з 01.01.2021 року по 30.06.2023 року (далі - акт №08-08/22).

Акт №08-08/22 підписано із запереченнями від 27.12.2023 №623/23вих.

На заперечення до акту №08-08/22 відповідач надав висновок, затверджений начальником Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області 28.12.2023.

На підставі висновків акту №08-08/22 Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області винесло вимогу "Про усунення порушень виявлених ревізією" №132208-14/3332-2023 від 29.12.2023, в якій зазначено, що під час ревізії встановлені наступні порушення законодавства, які не усунені в ході проведення заходу державного фінансового контролю:

1. Ревізією встановлено, що ТУ ДСА України в Хмельницькій області, в порушення вимог пункту 10 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402) у різні періоди з 01.01.2021 по 30.06.2023 року двадцятьом суддям, які не здійснювали правосуддя у зв`язку з закінченням п`ятирічного терміну повноваження, нараховувались та виплачувались доплати до посадового окладу загальна сума яких за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 року склала 6724122,06 гривень. На зазначені доплати нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на загальну суму 1479306,86 гривень.

Здійснення неправомірних виплат суддям, які не здійснювали правосуддя у зв`язку з закінченням п`ятирічного терміну повноваження, призвело до надмірного витрачання бюджетних коштів на загальну суму 8203428,92 грн, у зв`язку з чим:

- забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України до Державного бюджету України втрат на загальну суму 8203428,92 грн, понесених внаслідок неправомірно нарахування та виплати доплат до посадового окладу суддям, які у різні періоди 2021, 2022 та 6 місяців 2023 не здійснювали правосуддя у зв`язку з закінченням п`ятирічного терміну повноваження;

- забезпечити в подальшому нарахування суддівської винагороди з врахуванням вимог пункту 10 статті 135 Закону №1402 в частині, що суддя, який не здійснює правосуддя не має права на отримання доплат до посадового окладу;

2. В ході ревізії встановлено, що суддям, яких відряджено без урахування норм частини першої статті 55 Закону №1402, абзацу першого пункту 1 розділу І та абзацу першого пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 59 в частині відсутності мети відрядження (виконання службового доручення), неправомірно відшкодовано витрати на відрядження у розмірі 177300 грн, у зв`язку з чим:

- забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України до Державного бюджету України втрат на загальну суму 177300,00 грн, які понесені внаслідок відрядження суддів, що не здійснюють правосуддя без урахування норм частини першої статті 55 Закону №1402, абзацу першого пункту 1 розділу І та абзацу першого пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 59 в частині відсутності мети відрядження (виконання службового доручення);

- забезпечити в подальшому здійснення відшкодування витрат на відрядження з урахуванням вимог абзацу першого пункту 1 розділу І та абзацу першого пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 59.

3. Ревізією дотримання законодавства про публічні закупівлі ТУ ДСА в Хмельницькій області за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 року встановлено порушення в частині невідхилення тендерних пропозицій учасника процедури, які підлягали відхиленню відповідно до пункту першого частини 1 статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі», що призвело до проведення закупівлі з порушенням процедури закупівлі на загальну суму 275500,00 гривень

- в подальшому при здійсненні закупівель товарів та послуг дотримуватись вимог Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII (із змінами), з врахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178 (зі змінами).

Позивач, вважаючи вимогу №132208-14/3332-2023 від 29.12.2023 протиправною, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Закон України від 26.01.1993 №2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939-XII) визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі (частина 2 статті 2 Закону №2939-XII).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону №2939-XII плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія.

Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктів господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Як встановив суд, за результатами ревізії виявлено, що у різні періоди з 01.01.2021 по 30.06.2023 двадцятьом суддям, які не здійснювали правосуддя у зв`язку з закінченням п`ятирічного терміну повноваження, нараховувались та виплачувались доплати до посадового окладу загальна сума яких за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 склала 6724122,06 грн. На зазначені доплати нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на загальну суму 1479306,86 грн.

Досліджуючи правомірність вказаних висновків відповідача, суд зазначає та враховує таке.

За змістом акта №08-08/22 у різні періоди з 01.01.2021 по 30.06.2023 не здійснювали правосуддя двадцять суддів місцевих загальних судів Хмельницької області, трьох з яких призначено безстроково в грудні 2021 року та в лютому 2022 року.

Станом на 30.06.2023 не здійснюють правосуддя 17 суддів у зв`язку з закінченням п`ятирічного терміну повноваження судді, а саме:

суддя Волочиського районного суду Павлова Анна Сергіївна - п`ятирічний термін повноважень закінчився 29.09.2021;

суддя Деражнянського районного суду Мартинюк Віталій Борисович (відряджений з Новоайдарського районного суду Луганської області) - п`ятирічний термін повноважень закінчився 29.09.2021;

суддя Ізяславського районного суду Король Олександр Володимирович - п`ятирічний термін повноважень закінчився 29.09.2021;

суддя Ізяславського районного суду Трасковський Сергій Леонідович - п`ятирічний термін повноважень закінчився 24.09.2021;

суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Кузняк-Голдевська Елеонора Віталіївна - п`ятирічнний термін повноважень закінчився 12.03.2017;

суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Барабаш Катерина Анатоліївна - п`ятирічний термін повноважень закінчився 18.05.2017;

суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Стельмах Діна Вікторівна - п`ятирічний термін повноважень закінчився 18.05.2017;

суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Пилипенко Ірина Олександрівна(відряджена з Чаплинського районного суду Херсонської області) - п`ятирічний термін повноважень закінчився 24.09.2021;

суддя Красилівського районного суду Кузкова Тетяна Вікторівна (відряджений з Біловодського районного суду Луганської області) - п`ятирічний термін повноважень закінчився 29.09.2021;

суддя Нетішинського міського суду Базарник Богдан Ігорович - п`ятирічний термін повноважень закінчився 29.09.2021;

суддя Нетішинського міського суду Гавриленко Оксана Миколаївна - п`ятирічний термін повноважень закінчився 29.09.2021;

суддя Нетішинського міського суду Сопронюк Оксана Володимирівна - п`ятирічний термін повноважень закінчився 18.05.2017;

суддя Новоушицького районного суду Польова Вікторія Євгенівна - п`ятирічний термін повноважень закінчився 24.09.2021;

суддя Славутського міськрайонного суду Шевчук Василь Володимирович - п`ятирічний термін повноважень закінчився 24.09.2021;

суддя Хмельницького міськрайонного суду Мороз Вікторія Олександрівна - п`ятирічний термін повноважень закінчився 27.06.2018;

суддя Чемеровецькного районного суду Горобець Наталія Олександрівна - п`ятирічний термін повноважень закінчився 24.09.2021;

суддя Чемеровецькного районного суду Кулєбякін Вадим Олександрович - п`ятирічний термін повноважень закінчився 24.09.2021.

Відповідно до пункту 10 статті 135 Закону №1402 суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені (стаття 151-2 Конституції України).

У пункті 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15)) зазначено про визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, а саме:

- частини першої статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду;

- частини восьмої статті 56, частин першої, другої статті 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації;

- частини третьої статті 82, частин шостої, сьомої статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

З огляду на наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що вказане рішення Конституційного Суду України стосується не тільки попередніх редакцій Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а й аналогічних вимог частини 10 статті 135 нині діючого Закону №1402, які також не відповідають Конституції України, а тому, не належать застосуванню. Тобто Конституційний Суд України вирішує питання не тільки ретроспективно відносно двох минулих редакцій Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а й прив`язує визнання його положень неконституційними і для цілей нині діючого Закону №1402.

Правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не належить застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Тобто будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15)).

Таким чином, висновки відповідача про здійснення позивачем неправомірних виплат суддям, які не здійснювали правосуддя у зв`язку з закінченням п`ятирічного терміну повноважень, є безпідставними. Як наслідок, пункт 1 оскарженої вимоги є протиправним та його належить скасувати.

Заходом державного фінансового контролю встановлено, що відповідно до рішень Верховного Суду від 04.05.2022 №127/0/149-22 «Про відрядження судді Новоайдарського районного суду Луганської області ОСОБА_1 до Деражнянського районного суду Хмельницької області», від 04.05.2022 №90/0/149-22 «Про відрядження судді Біловодського районного суду Луганської області ОСОБА_2 до Красилівського районного суду Хмельницької області», від 05.07.2022 №247/0/149-22 «Про відрядження судді Чаплинського районного суду Херсонської області ОСОБА_3 до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області» судді Мартинюк В.Б., Кускова Т.В. та ОСОБА_3 перебували у відрядженні, але в 2022 році правосуддя не здійснювали, оскільки у них ще в 2021 році закінчився п`ятирічний строк повноважень. При цьому за 2022 рік їм виплачено 177300 грн добових за відсутності мети відрядження (виконання службового доручення).

Щодо цих висновків відповідача суд зазначає та враховує таке.

Відповідно до пункту 56 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 тимчасово встановлено, що в період дії надзвичайного чи воєнного стану та протягом 30 днів після дня його скасування (припинення) і за умови відсутності повноважного складу Вищої ради правосуддя, визначеного статтею 131 Конституції України, Голова Верховного Суду або особа, яка виконує повноваження Голови Верховного Суду, здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає рішення про відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації та про дострокове закінчення відрядження судді. У період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України такі рішення приймаються без подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Положення абзацу другого частини другої статті 55 цього Закону щодо граничного строку відрядження судді не застосовуються.

Зазначена норма закону не містить слів «для здійснення правосуддя». Тобто, метою відрядження було переведення суддів із судів, які розташовані на територіях, на яких ведуться активні бойові дії та які перебувають під тимчасовою окупацією.

Судді, у яких закінчився п`ятирічний строк повноважень, у період дії надзвичайного чи воєнного стану також можуть бути відряджені до іншого суду. Проте, розпорядження Голови Верховного Суду про відрядження не надає такому судді повноважень для здійснення правосуддя.

Т.в.о. голови Деражнянського районного суду видано наказ від 10.05.2022 №2.5/41-к про зарахування судді Новоайдарського районного суду Луганської області ОСОБА_1 до штату Деражнянського районного суду у зв`язку з переведенням шляхом відрядження з посадовим окладом згідно штатного розпису з 11 травня 2022 року

Наказом в.о. голови Красилівського районного суду видано наказ від 10.05.2022 №2.4.2/15 про тимчасове зарахування до штату Красилівського районного суду судді Біловодського районного суду Луганської області ОСОБА_2 згідно рішення Верховного суду від 04.05.2022 №90/0/149-22.

Головою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду винесено наказ від 11.07.2022 №204/02-04 «Про тимчасове переведення в порядку відрядження судді ОСОБА_3 ».

Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 №54/0/15-17, суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів».

Позивач здійснював відшкодування витрат на відрядження суддям Кусковій Т.В., Пилипенко І.О., ОСОБА_1 на підставі зазначених рішень Верховного Суду та наказів голів місцевих загальних судів про переведення суддів в порядку відрядження в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98.

Єдиними підставами для здійснення позивачем відшкодування витрат на відрядження зазначеним суддям є рішення Верховного Суду про відрядження та накази голів місцевих загальних судів.

Рішення Верховного Суду про відрядження та накази голів місцевих загальних судів не скасовувались та є чинними.

Таким чином, пункт 2 спірної вимоги є протиправним та належить скасуванню.

Водночас, суд вважає відсутніми підстави для скасування вимоги №132208-14/3332-2023 від 29.12.2023 в цілому, оскільки жодних заперечень щодо її пункту 3 позивач не зазначив.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2 вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області "Про усунення порушень виявлених ревізією" №132208-14/3332-2023 від 29.12.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (вул. Соборна буд. 75, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000 , код ЄДРПОУ - 26293548)
Відповідач:Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області (пров. 2-й Кам`янецький 19/1, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29005 , код ЄДРПОУ - 40479801)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк