Справа № 420/205/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/205/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді ХОМ`ЯКОВОЇ Вікторії, секретаря ПЕРЕБИЙНІС Наталії, за участю позивача ФТОМОВИЧ Наталії, представника відповідача - Анастасії ЗАРУДНОЇ ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС в Одеській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області , якими позивачу визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 - 2020 роки №16956-13 від 27.05.2017 на суму 1472,62 грн.; і №0-1502 від 11.04.2018 на суму 2564,80 грн.; і №0-1502 від 16.05.2019 на суму 2983,98 грн.; №0-1502 від 12.05.2020 на суму 3344,66 грн.; №0-1502 від 26.05.2021 на суму 3785,48 грн.;

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області , якими визначені позивачу податкові зобов`язання із земельного податку за 2017 - 2021 роки №6 від 30.06.2017 на суму 192,84 грн.;№6 від 30.06.2017 на суму 15500,05 грн.; №-1502 від 01.08.2018 на суму 192,84 грн.; №-1502 від 01.08.2018 на суму 24800,08 грн.; №4-1502 від 11.05.2019 на суму 192,84 грн.; №4-1502 від 11.05.2019 на суму 37200,29 грн.; №-1502 від 24.07.2020 на суму 192,84 грн.; №6-1502 від 20.05.2021 на суму 192,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу випадково стало відомо про те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі №420/15629/22 був задоволений позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 14151 грн. 54 коп.; з земельного податку з фізичних осіб в розмірі 78 464 грн. 62 коп. Оскаржувані повідомлення-рішення, а також рішення суду першої інстанції у справі №420/15629/22 ОСОБА_1 не отримувались, зі змістом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 ознайомлена 16.10.2023 під час ознайомлення в суді першої інстанції з матеріалами справи № 420/15629/22, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка.

ОСОБА_1 стверджує що вона не отримувала у строки та спосіб, встановлений ПК України податкові повідомлення-рішення, на підставі яких ГУ ДПС в Одеській області було визначено її податкові зобов`язання в порядку та строк, що визначені законом. ГУ ДПС в Одеській області було обрано спосіб надіслання податкових повідомлень-рішень на адресу за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , з повідомленням про вручення. В матеріалах справи №420/15629/22 ГУ ДПС в Одеській області було надано інформацію про направлення податкових повідомлень-рішень (далі - ППР) на адресу ОСОБА_2 , яка підтверджує неотримання ППР позивачем, причини повернення рекомендованих листів зазначено: "повернуто за незапитом", "за закінченням терміну зберігання", "відсутній адресат за вказаною адресою". Зі змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не вбачається за який об`єкт нерухомості, за яку площу, виходячи з якої ставки податку, проводився розрахунок нарахованого ОСОБА_1 протягом 2017-2021 р.р. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 354002425 від 10.11.2023 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано 1/6 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 320,6 кв.м, житловою площею 90,2 кв. м., тож площа зазначеного будинку яка припадає на належну ОСОБА_1 1/6 частку дорівнює 53,4 кв. м (320,6 кв.м : 6). Також згідно зазначеної довідки ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 33, 5 кв. м, житловою - 21,3 кв.м. Враховуючи викладене, з огляду на те, що частка ОСОБА_1 в житловому будинку є значно меншою від 120 кв. м, а площа належної ОСОБА_1 , квартири є значно меншою від 60 кв. м, будь-яких підстав для нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не має.

Також позивач вказує, що будь-які речові права (право власності або право користування) ОСОБА_1 на землю не зареєстровані. Навіть якщо виходити з площі земельної ділянки, яка розташована під житловим будинком АДРЕСА_2 і яка, враховуючи загальну площу будинку, не може перевищувати 320 кв.м, з урахуванням частки ОСОБА_1 у праві власності на будинок, її частка у фактичному землекористуванні не може перевищувати 53,4 кв. м.

Розмір земельного податку за землі для будівництва та обслуговування житлового будинку в м. Ізмаїлі складає 0,3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що вбачається зокрема з рішення IMP № 4394-VII від 31.10.2018 . Відповідно до рішення Ізмаїльської міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту" № 2141-VI від 06.06.2012 середня (базова) вартість одного квадратного метра земель складає 124,8 грн. за 1 кв. м. Тож навіть виходячи з зазначеного розміру землекористування (53,4 кв. м) розмір земельного податку складає 20 грн. на рік (53,4 кв.м х 124,8 кв. м х 0,3%), але аж ніяк в розмірі безпідставно та необгрунтовано зазначених контролюючим органом в податкових повідомленнях-рішеннях.

Ухвалою від 05.01.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.02.2024.

05.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить відмовити за необгрунтованістю. Вказує, що податкові повідомлення-рішення були надіслані рекомендованими листами з повідомленнями про вручення. Платник податків ОСОБА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , саме на цю адресу і були направлені податкові повідомлення-рішення та позовну заяву по справі № 420/15629/22 з додатками. Така сама адреса зазначена самим позивачем в позовній заяві як місце реєстрації. Відповідно до розділу IX Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №8/2 від 29.09.2017 року, фізичні особи-платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміні даних, які вносяться до облікової картки, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання заяви за формою №5ДР особисто або через законного представника чи уповноважену особу до контролюючого органу за місцем проживання, у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання.

Посилання позивача на те, що вона ознайомилася з ППР тільки при розгляді справи № 420/15629/22 не може бути підставою для їх скасування.

В додаткових поясненнях, наданих 21.03.2024 представник відповідача посилається на приписи п.286.6 п.286 ПКУ про те, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За даними інформаційних систем баз даних Державної Податкової служби України у 2016-2017 роках за фізичною особою ОСОБА_1 рахуються земельні ділянки за адресами:

- АДРЕСА_4 кут АДРЕСА_5 , загальною площею 0,0079га, (02.01) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),1-ї економіко-планувальної зони АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0127га, нежитловий фонд (окремі будівлі, споруди та їх частини), 1-ї економіко - планувальної зони м. Ізмаїл.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею земельної ділянки 0,0763га спільна часткова власність (1/6 ) (внесено запис згідно дублікату договору дарування ВМВ №685219,04.02.2009) ОСОБА_1 . Відповідно 1/6 частина земельної ділянки складатиме 0,0127га;

- квартира з надвірними спорудами, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 38,7 кв.м., (внесено запис згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду б/н від 16.06.2007) (1/1) власність ОСОБА_1 . Відповідно до техничного паспорту Ізмаїльського бюро техничної інвентарізації виготовленого від 30.05.2012, загальна площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6 складає 0,0998га, відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду б/н від 16.06.2007 ОСОБА_1 власник 3/40 частин житлового будинку, відповідно площа земельної ділянки складає 0,0079 гектара.

Ставки земельного податку з урахуванням п.п.12.4.1 п 12.4 ст. 12 ПКУ встановлються сільськими, селищними, міськими радами в межах ставок, визначених ст.274 та ст.277 ПКУ. Податкові повідомлення-рішення про нарахування земельного пдатку за ділянку адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0127га, були сформовані відповідно до рішень Ізмаїльської міської ради, для землекористувачів, які використовують земельні ділянки без належним чином оформлених документів для стимулювання до оформлення прав на земельні ділянки, були встановлені ставки земельного податку на 2016 - 2017 рік - 6 відсотків від нормативно грошової оцінки (далі-НГО) земель міста Ізмаїла.

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 14.01.2016 №401-VII "Про перегляд ставок земельного податку в межах міста Ізмаїл" були встановлені ставки земельного податку на 2016-2017 роки у м. Ізмаїлі. При розрахунку суми земельного податку на 2017 рік було застосовано норми пп. 12 додатку до Рішення Ізмаїльської міської ради від 14.01.2016 року №401- VH - Інші земельні ділянки, ставка земельного податку 6% від НГО міста Ізмаїла.

У 2016-2017 роках фізичній особі ОСОБА_1 були сформовані і надіслані рекомендованими листами податкові - повідомлення рішення про сплату земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 0,0079га.: за 2016 рік - ППР № 6 від 29.09.2016 у сумі 181,92грн.,за 2017 рік - ППР №6 від 30.06.2017 у сумі 192,84грн.

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 14.01.2016 №401-VІІ були встановлені ставки земельного податку на 2016-2017 роки у м Ізмаїлі для земельних ділянок, зайнятих житловим фондом, які використовуються без отримання прибутку - в розмірі 0,3% від НГО міста Ізмаїла.

Щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки , то відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на фізичну особу ОСОБА_1 зареєстрована будівля за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 320,6 кв.м спільна часткова власність (1/6 ) (внесено запис згідно дублікату договору дарування ВМВ №685219,04.02.2009) та квартира з надвірними спорудами, та об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 33,5 кв.м., (внесено запис згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду б/н від 16.06.2007) власність (1/1). За будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 320,6 кв.м спільна часткова власність (1/6 ), що складає 53,43 кв.м нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 - 2020 роки. Щодо квартири, то податок на нерухоме майно не нараховувався.

В підготовчому засіданні оголошувались перерви до 28.02.2024, 21.03.2024, 23.04.2024.

В судовому засіданні 23.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.06.2024.

05.06.2024 в судовому засіданні позивач на полягає на задоволенні позову. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов суд встановив, що за даними інформаційно-комунікаційних систем Державної Податкової служби України ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС В Одеській як платник податків.

ГУ ДПС в Одеській області нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, та земельний податок наступними податковими повідомленнями-рішеннями:

з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - №16956-13 від 27.05.2017 на суму 1472,62 грн.; №0-1502 від 11.04.2018 на суму 2564,80 грн.; №0-1502 від 16.05.2019 на суму 2983,98 грн.; №0-1502 від 12.05.2020 на суму 3344,66 грн.; №0-1502 від 26.05.2021 на суму 3785,48 грн.;

із земельного податку -

№6 від 30.06.2017 на суму 192,84 грн. за 2017 рік АДРЕСА_6 , загальною площею 0,0079га;

№6 від 30.06.2017 на суму 15500,05 грн. за 2017 рік за земельну ділянку площею 0,0127 га у АДРЕСА_2 ;

№-1502 від 01.08.2018 на суму 192,84 грн. за 2018 рік АДРЕСА_6 , загальною площею 0,0079га;

№-1502 від 01.08.2018 на суму 24800,08 грн. за 2018 рік за земельну ділянку площею 0,0127 га у АДРЕСА_2 ;

; №4-1502 від 11.05.2019 на суму 192,84 грн. за 2019 рік АДРЕСА_6 , загальною площею 0,0079га ;

№4-1502 від 11.05.2019 на суму 37200,29 грн. за 2019 рік за земельну ділянку площею 0,0127 га у АДРЕСА_2 ;

; №-1502 від 24.07.2020 на суму 192,84 грн. за 2020 рік АДРЕСА_6 , загальною площею 0,0079га ;

№6-1502 від 20.05.2021 на суму 192,84 грн. за 2021 рік АДРЕСА_6 , загальною площею 0,0079га.

Як стверджує відповідач, за фізичною особою ОСОБА_1 рахуються земельні ділянки за адресами:

- АДРЕСА_4 кут АДРЕСА_5 , загальною площею 0,0079 га, (02.01) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 1-ї економіко-планувальної зони м. Ізмаїл;

- АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0127 га, нежитловий фонд (окремі будівлі, споруди та їх частини), 1-ї економіко-планувальної зони м. Ізмаїл.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею земельної ділянки 0,0763га спільна часткова власність (1/6 ) (внесено запис згідно дублікату договору дарування ВМВ №685219,04.02.2009) ОСОБА_1 , квартира з надвірними спорудами, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 38,7 кв.м., (внесено запис згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду б/н від 16.06.2007) (1/1) власність ОСОБА_1 .

ППР про визначення грошового зобов`язання за земельним податком за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0127 га. були сформовані відповідно до рішень Ізмаїльської міської ради, для землекористувачів, які використовують земельні ділянки без належним чином оформлених документів для стимулювання до оформлення прав на земельні ділянки, були встановлені ставки земельного податку на 2016 - 2017 рік - 6 відсотків від нормативно грошової оцінки ( далі - НГО) земель міста Ізмаїла, на 2018 - 2019 роки - 12 відсотків від НГО земель міста Ізмаїла.

ППР про визначення грошвого зобов`язання за земельним податком за ділянку адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 0,0079га, були сформовані відповідно до рішень Ізмаїльської міської ради від 14.01.2016 року №401-VII , від 28.02.2018 №3231-VII, від 31.10.2018 №4394- VII за ставкою земельного податку 0,3% від НГО міста Ізмаїла.

Позивач вважає рішення такими, що прийняті необгрунтовано, всупереч приписам Податкового кодексу України, тому звернувся до суду з даним позовом.

Платником податків не проводилася процедура адміністративного оскарження таких рішень.

З приводу спірних правовідносин щодо нарахування податків суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Що стосується податкових повідомлень-рішень, якими були визначені податкові зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то суд прийшов наступних висновків.

Згідно ст. 266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. (в 2016 році - 3 % розміру мінімальної заробітної плати).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку,виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідачем нарахований податок на нерухоме майно на будівлю за 2016-2020 рр., частина якої належить ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано , а саме : 1/6 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 320,6 кв.м, житловою площею 90,2 кв. м., Отже, площа зазначеного будинку, яка припадає на належну ОСОБА_1 1/6 частку дорівнює 53,4 кв. м (320,6/6). Даний факт позивачем не заперечується, але вона вважає, що має пільгу по сплаті вказаного податку.

Відповідно до пп.266.4.1. п. 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Позивач крім вказаної 1/6 частини будівлі загальною площею 53, 4 кв.м, має у власності квартиру площею 33.5 кв.м на другому поверху багатоквартирного будинку.

Таким чином, нерухоме майно позивача цілком підпадає під надану Податковим кодексом пільгу у 180 кв.м відповідно до п "в" пп. 266.4.1. п. 266.4 ст. 266 ПКУ.

Доводи представника відповідача, що 1/6 частина будівлі у будинку АДРЕСА_2 використовується позивачем з метою отримання доходу, тому у відповідності до пп. 266.4.3 ст. 266 ПКУ пільга на позивача не застосовується, суд вважає такими, що не підтверджені належними доказами. Відповідач не надав суду будь-яких документальних обгрунтувань, що позивач використовувала у спірному періоді дану 1/6 частину будівлі з метою одержання доходів (наприклад, здавала в оренду, лізинг, позичку, використовувала у підприємницькій діяльності). Позивач стверджує, що не була зареєстрована в 2016-2021 рр. як суб`єкт підприємницької діяльності.

На підставі викладеного, податкові повідомлення-рішення №16956-13 від 27.05.2017 на суму 1472,62 грн.; №0-1502 від 11.04.2018 на суму 2564,80 грн.; №0-1502 від 16.05.2019 на суму 2983,98 грн.; №0-1502 від 12.05.2020 на суму 3344,66 грн.; №0-1502 від 26.05.2021 на суму 3785,48 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 статті 14 ПК України плата за землю - є обов`язковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 269 ПКУ (в редакції станом на час визначення відповідачем податкових зобов`язань) платниками податку є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі.

Статтею 270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування є : 270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; 270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктами 271.1 та 272.2 ст. 272 ПК України встановлено, що базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно п. 271.2 ст. 271 ПКУ рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.(п. 274.1 ст. 274 ПКУ).

Згідно п. 274.2 ст. 274 ПКУ ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п. 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 286.5 ст. 286 ПКУ встановлено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з абз. 1, 5-6 п. 286.5 ст. 286.5 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що фізична особа, у власності чи користуванні якої перебуває земельна ділянка, зобов`язана платити за таку земельну ділянку земельний податок у сумі, яка визначена контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні. При цьому базою оподаткування є нормативно грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації або площа земельної ділянки, нормативно грошова оцінка якої не проведена, а підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

П.п. 287.1 ст. 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Пунктом 14.1.34 ПКУ під поняттям власники земельних ділянок розуміється юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно. А підпунктом 14.1.73 ПКУ визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, з наведеного випливає, що власник земельної ділянки - це особа, яка має зареєстроване право власності на земельну ділянку. А платниками земельного податку є виключно особи у яких виникло (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, або виникло внаслідок отримання державного акту) право власності на земельну ділянку чи право постійного користування нею.

Підпунктом 14.1.74 п. 14.1 ст. 14 ПКУ визначено, що земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами".

А частина 1 статті 791 ЗКУ визначає, що "формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру".

Тобто, земельна ділянка існує як об`єкт права (і об`єкт оподаткування теж), коли інформація про неї внесення до Державного земельного кадастру. Зовнішньою ознакою такого внесення є наявність кадастрового номеру земельної ділянки. Якщо земельні ділянки сформовані до 01.01.2013 та ще не внесені в кадастр, момент виникнення земельної ділянки як об`єкта права збігається з моментом виникнення речового права на неї.

Ст. 271 ПКУ визначає базу оподаткування земельним податком або нормативну грошову оцінку земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, або площу земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Головне управління ДПС в Одеській області склало розрахунки податкових зобов`язань до податкових повідомлень-рішень. При цьому суд вбачає, що земельний податок був розрахований суто арифметично шляхом застосування формули, первинних документів на земельні ділянки або відомостей Державного реєстру прав на земельні ділянки . які б перебували у власності позивача, не існує.

Так , при розрахунку земельного податку на земельну ділянку за адресою: - АДРЕСА_6 , загальною площею 0,0079га, контролюючим органом була взята нормативно-грошова оцінка 1 кв.м по місту Ізмаїл, застосовані коефіцієнт функціонального використання для земель, зайнятих житловим фондом, ставка земельного податку 0,3 % від НГО м. Ізмаїл.

При розрахунку земельного податку за ділянку адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0127га був застосований коефіцієнт функціонального використання земельних ділянок для земель 2.5, ставки земельного податку від 6 до 12 % від НГО земель м. Ізмаїл.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази отримання контролюючим органом у встановлений законодавством спосіб інформації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок. За відсутності об`єкту оподаткування (сформованої земельної ділянки) визначити її нормативну грошову оцінку неможливо. Неможливо навіть визначити її площу. Якщо немає бази оподаткування - то не має підстав для нарахування податку. Суд вважає, що в компетенцію органу податкової служби не входять повноваження визначення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та визначення її площі.

В даному випадку площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_6 , 0,0079га була визначена відповідачем аріфметичним шляхом обчислення 3/40 від площі 0,0998га . Щодо підтвердження того факту, що будівля знаходится на вказаній земельній ділянці площею 0.0998 га, відповідачем надана копія техничного паспорту Ізмаїльського бюро техничної інвентарізації, виготовленого 30.05.2012 , в якому вказана загальна площа земельної ділянки 0,0998га. Земельна ділянка 0,0998 га не є сформованою, відсутній кадастровий номер, Технічний паспорт не є документом, який встановлює право та який може слугувати для розрахунку будь-якого податку, оскільки є технічним планом (кресленням) будівельного об`єкта, складається технічним працівником та містить технічні характеристики житла, зокрема, площу приміщення, план, рік побудови, адресу, комунікації, час проведення капітального ремонту. Технічний паспорт не виготовляється на земельну ділянку, тому вказівка в ньому про площу ділянки, на якій розташована будівля, не тягне за собою ніяких правових наслідків.

Щодо визначення 3/40 частини будівлі, як такої що належить позивачу, то відповідач посилається на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду б/н від 16.06.2007, згідно з яким ОСОБА_1 є власником 3/40 частин житлового будинку, відповідно площа земельної ділянки складає 0,0079 гектара (3/40 від 0,0998 га). Натомість у наданих суду витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачаєтся, що ОСОБА_3 є власницею квартири загальною площею 33,5 кв. м , ніяких даних про частину площі вказаної квартири по відношенню до загальною площі усієї будівлі та про земельну ділянку, на якій розташовний багатоквартирний будинок, в Державних реєстрах немає. Таким чином, питання визначення обєкта оподаткування земельним податком у 20172021 рр. контролюючим органом взагалі не досліджувалось.

Суд вважає, що на позивача як на власника частини будівлі покладено обов`язок сплати земельного податку за користування земельною ділянкою під цією будівлею, але для цього необхідно визначити загальну суму податку під всією будівлею та розподілити суму податку між усіма власниками вказаного об`єкту нерухомого майна пропорційно.

Що стосується земельної ділянки площею 0,0127 га під частиною будівлі (1/6) , то її площа також розрахована аріфметично як 1/6 від площі земельної ділянки 763 кв. м, яка вказана у Відомостях про право власності позивача на частину будівлі. Земельна ділянка також не є сформованою, відсутній кадастровий номер. Позивач в судовому засіданні зазначає, що приміщення будівлі має також цокольне (підвальне) приміщення, яке використовується власником цього приміщення в господарських цілях, та яке не враховано контролюючим органом шляхом додавання до загальної площі будівлі при обчисленні земельного податку та частини кожного з власників будівлі.

Крім того, при обчисленні земельного податку на ділянку площею 0,0127 га був застосований коефіцієнт та ставка податку як для суб`єктів господарювання, яким позивач не є. Доказів зворотнього суду не надано.

Для належної реалізації контролюючим органом повноважень щодо нарахування земельного податку фізичним особам, законодавством встановлено порядок та способи отримання необхідних відомостей для здійснення відповідних розрахунків, зокрема щодо площі земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки, коефіцієнтів.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ЗК України Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Відповідно до ст. 194 ЗК України призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований статтею 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр",згідно якої відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану);копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Користування відомостями Державного земельного кадастру може також здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання.

Доступ до Державного земельного кадастру в режимі читання надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, органам і підрозділам Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність та боротьбу з тероризмом, банкам та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку може бути виданий будь-яким Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування.

Згідно з п. п. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Обов`язок з нарахування сум земельного податку фізичним особам покладено саме на органи державної податкової служби, яким для визначення розміру вказаного податку необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визначення суми податкового зобов`язання.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, що відомостями Державного земельного кадастру не підтверджується наявність у власності позивача земельних ділянок в спірних періодах.

Отже, для реалізації контролюючим органом повноважень щодо нарахування земельного податку фізичним особам законодавством встановлено порядок та способи отримання необхідних відомостей для здійснення відповідних розрахунків, зокрема щодо площі земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки, коефіцієнтів, цільового призначення ділянки відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель.

Таким чином, з огляду на наведене, враховуючи те, що базою оподаткування є, зокрема, нормативна грошова оцінка землі, а підставою для нарахування податку є офіційні дані державного земельного кадастру, суд вважає, що контролюючим органом не здійснено належного розрахунку розміру земельного податку на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель на окрему земельну ділянку і не обгрунтовано формування сум податку в податкових повідомленнях-рішеннях, ставки податку та не визначений належним чином об`єкт оподаткування, а отже, вони прийняті всупереч приписам законодавства та підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню податкові повідомлення , якимми визначений земельний податко позивачу.

Доводи позивача про те, що він взагалі не має обов`язку сплачувати земельний податок, оскільки земельні ділянки відсутні в Державних реєстрах речових прав, суд вважає необгрунтованими, оскільки обов`язок зі сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки, незалежно від дотримання такою особою вимог земельного та цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористувача та підстав набуття права користування.

Суд також розглянув доводи позивача про факт неотримання податкових повідмолень-рішень. Матеріалами справи підтверджено, що копії податкових повідомлень-рішень Головне управління ДПС в Одеській області направляло на податкову адресу позивача, однак поштові відправлення повернулися відправнику без вручення їх адресату із зазначенням причини повернення "за закінченням встановленого строку зберігання" "відсутній адресат", "повернуто за незапитом".

Відповідно до п.42.1 п.42.3 ст.42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.5 статті 42 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, в розумінні положень статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області про визначення ОСОБА_1 сум грошових зобов`язань зі сплати земельного податку та податку на нерухоме майно вважаються належним чином врученими відповідачу.

Зазначена обставина має значення для кваліфікації як правомірних дій контролюючого органу щодо виконання покладеного на нього ПК України обов`язку вручення платнику податків рішень, якими йому визначено до сплати певні суми грошових зобов`язань.

Однак, застосування пункту 42.5 статті 42 ПК України не спростовує ту обставину, що ОСОБА_1 не була обізнана про існування податкових повідомлень-рішень про нарахування земельного податку з фізичних осіб та податку на нерухоме майно за 2016-2021р.р., які їй фізично не вручалися, через що вона не могла реалізувати своє право на оскарження рішень податкового органу в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати позивача підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області .

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області , якими визначені ОСОБА_1 податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки №16956-13 від 27.05.2017 , №0-1502 від 11.04.2018 ; №0-1502 від 16.05.2019 ; №0-1502 від 12.05.2020 ; №0-1502 від 26.05.2021

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області , якими визначені ОСОБА_1 податкові зобов`язання із земельного податку №6 від 30.06.2017 ; №6 від 30.06.2017 ; №-1502 від 01.08.2018 ; №-1502 від 01.08.2018 ; №4-1502 від 11.05.2019 ; №4-1502 від 11.05.2019 ; №-1502 від 24.07.2020 ; №6-1502 від 20.05.2021 .

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( рнокпп НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. (тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 14.06.2024..

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА