Справа № 500/2459/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2459/24

17 червня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (далі ТУ ДСА в Рівненській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державна судова адміністрація України, в якій просить:

визнати протиправними дії ТУ ДСА в Рівненській області щодо не здійснення з 01.01.2024 виплати суддівської винагороди судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (щомісячно) у відповідності до наказу голови Здолбунівського районного суду Рівненської області № 4-к від 04.10.2023;

зобов`язати ТУ ДСА в Рівненській області з 01.01.2024 провести з 01.01.2024 нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) суддівської винагороди судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 з урахуванням доплати за вислугу років на підставі ч.2, 5 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у відповідності до наказу голови Здолбунівського районного суду Рівненської області № 4-к від 04.10.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, як суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області, не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто та не обумовлені його поведінкою, а саме знаходиться наразі в процедурі кваліфікаційного оцінювання призначеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.02.2018 № 8/зп-18 та не завершеного на даний час через об`єктивні причини (припинення повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в листопаді 2019 року у зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 16.10.2019 № 193-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування"), не пов`язані із його волею чи його діяльністю, а тому має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1- 7/2018(4062/15) у відповідності до наказу голови Здолбунівського районного суду Рівненської області про виплату надбавки за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (щомісячно).

На переконання позивача, дії відповідача щодо не здійснення з 01.01.2024 виплати суддівської винагороди у розмірі посадового окладу з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (щомісячно) у відповідності до наказу голови Здолбунівського районного суду Рівненської області № 4-к від 04.10.2023 є протиправними, що призвели до порушення його права на належне матеріальне забезпечення та слугували підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, ТУ ДСА в Рівненській області подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ТУ ДСА в Рівненській області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня повинно нараховувати та виплачувати у період з 01.01.2024 суддівську винагороду з недопущенням порушень виявлених Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області та пред`явлених у вимозі "Про усунення виявлених порушень законодавства". Ревізією встановлено, що отримання суддівської винагороди суддею, коли такий суддя не здійснює правосуддя, визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким у п.1 ст.135 визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Відпоідно до Указу Президента України від 24.09.2016 №410/2016 "Про призначення суддів", ОСОБА_1 призначений суддею Здолбунівського районного суду Рівненської області у межах п`ятирічного строку, отже з 24.09.2021 позивач не має повноважень для здійснення правосуддя, тобто й по даний момент є суддею без повноважень та фактично не здійснює правосуддя у Здолбунівському районному суді Рівненської області. Серед підстав при яких суддя, що не здійснює правосуддя, має право на отримання доплат до посадового окладу, відсутня така підстава як нездійснення правосуддя суддею, призначеного на посаду строком на п`ять років, у зв`язку із закінченням строку на який його було призначено суддею, що дає підстави для відмови у задоволенні позову.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що Указом Президента України "Про призначення суддів" №410/2016 від 24.09.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Здолбунівського районного суду Рівненської області строком на п`ять років.

Наказом голови Здолбунівського районного суду Рівненської області № 8-к від 06.10.2016 ОСОБА_1 зараховано до штату Здолбунівського районного суду.

Наказом голови Здолбунівського районного суду Рівненської області №3-к від 20.11.2018 ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років з 11.10.2018 у розмірі 20% посадового окладу.

Наказом голови Здолбунівського районного суду Рівненської області №4-к від 04.10.2023 ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років з 11.10.2023 у розмірі 30% посадового окладу.

06.02.2024 на адресу Здолбунівського районного суду Рівненської області надійшов лист ТУ ДСА в Рівненській області від 06.02.2024 № 148-01/24 "Щодо виконання вимоги", у якому, серед іншого, просило привести накази голови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.11.2018 № 3-к, від 04.10.2023 № 4-к у відповідність до вимог ч.10 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та надати згоду ОСОБА_1 й добровільно повернути на підставі письмової заяви зайво отриману доплату за вислугу років за період, коли позивач не здійснював правосуддя через закінчення повноважень судді.

Про відсутність для цього законних підстав позивачем скеровано листа від 08.02.2024 на електронну адресу відповідача. Також листом від 09.02.2024 №01-21/18/2024 Здолбунівський районний суд Рівненської області повідомив ТУ ДСА в Рівненській областi про те, що зазначені накази повною мірою відповідають вимогам законності та обґрунтованості і не потребують змін, оскільки суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 у період з 24.09.2021 по даний час не здійснює правосуддя з незалежних від нього причин, зокрема, через обставини, що не залежать від нього особисто та не обумовлені його поведінкою, доплата за вислугу років йому здійснюється законно та правомірно.

Вважаючи, що з 01.01.2024 виплата винагороди судді без щомісячних доплат за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу порушує право на належне матеріальне забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя (ч.1 ст.124 Конституції України).

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу через інші законодавчі акти.

Частиною 1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

В силу ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч.5 ст. 135 Закону №1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу (ч.10 ст.135 Закону №1402-VIII ).

За змістом п. 17 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII повноваження суддів, призначених на посаду строком на п`ять років до набрання чинності цим Законом, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Судді, повноваження яких припинилися у зв`язку із закінченням такого строку, можуть бути призначені на посаду судді за результатами конкурсу, що проводиться в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.20 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (Закон № 1401-VIII), оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно з п.22 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII (чинного до 01 січня 2020 року) право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Пункт 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII (чинного до 01 січня 2020 року) передбачає, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

За змістом пп. 16 п.1 розділу I Закону України від 16.10.2019 №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" (далі - Закон №193-IX) виключено пункти 22 і 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII.

Відповідно до ч.1-3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (далі Закон № 2453-VI ,в редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд") суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Згідно з ч. 5, 7 ст. 133 Закону № 2453-VI суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частина 10 ст. 133 Закону №2453-VI передбачає, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.3, 10 ст.133 Закону №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VІІІ, зокрема, за яким суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Зі змісту пп.3.4 Рішення Конституційного Суду України видно, що питання отримання суддею винагороди до проходження ним кваліфікаційного оцінювання регулюється Законом № 2453-VI у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІІІ, а випадки, коли такий суддя не здійснює правосуддя, визначається Законом № 1402-VIII.

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України встановлено, що випадки нездійснення правосуддя поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, згідно із Законом №1402-VIII нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (частина перша статті 55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (частина восьма статті 56, частини перша, друга статті 89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (частина третя статті 82, частини шоста, сьома статті 147).

Конституційний Суд України зробив висновок, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення ч.10 ст.133 Закону №2453-VI у редакції № 192-VІІІ, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Суд зазначає, що застосований законодавцем у положенні ч.10 ст.133 Закону №2453-VI у редакції Закону №192-VІІІ підхід до об`єднання усіх випадків, коли суддя, який не здійснює правосуддя, не має права на отримання доплат до посадового окладу, не можна визнати виправданим, справедливим та помірним, оскільки такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до звуження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.

Отже, суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

Рада суддів України у рішенні від 03.09.2021 № 35 наголосила, що будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018. В контексті питання виплати доплат таким суддям, дії Територіальних управлінь ДСА, судів, які здійснюють функції розпорядників бюджетних коштів, щодо припинення виплати доплат (а також намагання повернути вже виплачені доплати) суддям, що не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, так само як і висновки щодо відсутності підстав для виплати доплат до посадового окладу таким суддям, здійснені органами Державної аудиторської служби України під час проведення ревізій фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в різних областях та судах, свідчать про порушення гарантій незалежності суддів у виді матеріального забезпечення, що впливає на незалежність судді, та є протиправними та недопустимими. Крім того, припинення виплат зазначених вище доплат у 2021 році свідчить про порушення принципу "юридичної визначеності" та принципу "належного урядування".

Аналогічна позиція щодо необхідності здійснення доплат суддям, які не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, була викладена і в рішенні Ради суддів України від 19.04.2019 №21.

Суд зазначає, що положення ч.10 ст.133 Закону №2453-VI у редакції Закону від 12.02.2015 №192-VІІІ, які Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 визнані неконституційними, були тотожними за змістом положенням ч.10. ст.135 Закону №1402-VIII.

Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі № 120/1655/21-а прийшов до висновку, що з набранням чинності законами № 1401-VIII, № 1402-VIII призначення на посаду судді (вперше) здійснюється безстроково, водночас призначення на посаду судді безстроково суддів, яких до того було призначено на посади в межах п`ятирічного строку (відповідно до раніше чинного правового регулювання цих правовідносин), поставлено у залежність від результатів кваліфікаційного оцінювання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у вказаній постанові необхідним у даній категорії справи є з`ясування обставин, які зумовили припинення виплати суддям надбавок до посадового окладу: зупинення щодо кваліфікаційного оцінювання й відсторонення на цій підставі від здійснення правосуддя (відповідно до ч.5 ст.86 Закону № 1402-VIII); закінчення п`ятирічного строку повноважень на посаді судді чи поява іншої (обставини, з якою Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 пов`язує неконституційність позбавлення надбавок до посадового окладу судді).

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 , враховуючи Указ Президента України №410/2016 від 24.09.2016 "Про призначення суддів", з 24.09.2021 не здійснює правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень на посаді судді.

При цьому, рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.02.2018 №8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 .

Разом з тим, у зв`язку з прийняттям Закону № 193-ІХ повноваження складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України припинились, починаючи з 07.11.2019 та кваліфікаційне оцінювання щодо позивача не завершено через обставини, що від нього не залежали, та не обумовлені його поведінкою.

Відповідачем жодним доказом не спростовано, що позивач наразі не здійснює відправлення правосуддя з незалежних від нього причин.

Крім того, зі змісту листа Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09.02.2024 №01-21/18/2024 слідує, що інформація про застосування дисциплінарного стягнення передбаченого п.2-4 ч.1 ст.109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо ОСОБА_1 та щодо відсторонення його від здійснення правосуддя на підставі рішення Вищої ради правосуддя, що мають наслідок позбавлення його права на отримання доплат до посадового окладу судді у суду відсутня.

Матеріалами справи підтверджується, що наказом голови Здолбунівського районного суду Рівненської області №4-к від 04.10.2023 судді цього суду ОСОБА_1 встановлено з 11.10.2023 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу.

При цьому, вищевказаний наказ є чинним, що підтверджується листом голови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09.02.2024 №01-21/18/2024.

Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ТУ ДСА в Рівненській області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, повинно нараховувати та виплачувати у період з 01.01.2024 суддівську винагороду з недопущенням порушень виявлених Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області та пред`явлених у вимозі "Про усунення виявлених порушень законодавства" від 22.01.2024 №131708-14/238-2024, якою установлено, що в порушення вимог ч.10 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" для 12 суддів місцевих загальних судів Рівненської області (Демидівського, Зарічненського, Корецького, Березнівського, Костопільського, Сарненського, Кузнецовського, Здолбунівського, Рокитнівського) районних судів, які не здійснювали правосуддя, зайво нараховано та виплачено доплату за вислугу років за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 на загальну суму 2553856,48 грн. та, відповідно, зайво нараховано та перераховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 545683,67 грн., чим завдано матеріальної шкоди державному бюджету на загальну суму 3099540,15 грн.; забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок зайвого нарахування та виплати доплати за вислугу років суддів місцевих загальних судів Рівненської області, які не здійснювали правосуддя в сумі 2553856,48 грн., з урахуванням норм, визначених статтями 130-136 Кодексу законів про працю України, відкоригувати розрахунки на суми зайво перерахованого єдиного внеску на суму 545683,67 грн.

Доводи ТУ ДСА в Рівненській області про те, що припинення з 01.01.2024 нарахування та виплати доплати за вислугу років позивачу відбулось на виконання листа-вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області "Про усунення виявлених порушень законодавства" від 22.01.2024 №131708-14/238-2024, суд вважає безпідставними, оскільки такі суперечать вищенаведеним нормам чинного законодавства та рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018.

При цьому, наявність листа-вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області "Про усунення виявлених порушень законодавства" від 22.01.2024 №131708-14/238-2024 не може бути причиною для вчинення ТУ ДСА України в Рівненській області протиправних дій щодо припинення виплати позивачу доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу, оскільки вказаний лист-вимога не є нормативно-правовим актом, який може регулювати питання нарахування та виплати суддівської винагороди.

Більше того, факт звернення відповідача до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування пункту вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області "Про усунення виявлених порушень законодавства" від 22.01.2024 №131708-14/238-2024 (справа №460/1677/24), однозначно вказує на незгоду ТУ ДСА України в Рівненській області з вищевказаною вимогою та невизнанням порушень описаних в Акті ревізії від 22.12.2023.

Отже, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, оскільки позивач ОСОБА_1 , як суддя перебуває в процедурі кваліфікаційного оцінювання призначеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.02.2018 № 8/зп-18 та не завершеного у зв`язку з припинення повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в листопаді 2019 року у зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 16.10.2019 № 193-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", а тому не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від його волі, то він має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що нараховуючи та виплачуючи суддівську винагороду позивачу з 01.01.2024 у розмірі посадового окладу без урахування доплат за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Таким чином, враховуючи, що у матеріалах адміністративної справи відсутні відомості про нарахування відповідачем позивачу щомісячної доплати за вислугу років з 01.01.2024, тому належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дії ТУ ДСА в Рівненській області щодо не здійснення з 01.01.2024 виплати суддівської винагороди судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (щомісячно) у відповідності до наказу голови Здолбунівського районного суду Рівненської області №4-к від 04.10.2023 та зобов`язання ТУ ДСА в Рівненській області провести з 01.01.2024 нарахування та виплату суддівської винагороди судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 з урахуванням доплати за вислугу років з на підставі ч.2, 5 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у відповідності до наказу голови Здолбунівського районного суду Рівненської області №4-к від 04.10.2023.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довели правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області щодо не здійснення з 01.01.2024 виплати суддівської винагороди судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (щомісячно) у відповідності до наказу голови Здолбунівського районного суду Рівненської області №4-к від 04.10.2023.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області провести з 01.01.2024 нарахування та виплату суддівської винагороди судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 з урахуванням доплати за вислугу років з на підставі ч.2, 5 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у відповідності до наказу голови Здолбунівського районного суду Рівненської області №4-к від 04.10.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 червня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (місцезнаходження: вул.Симона Петлюри, 10, м.Рівне, 33028, );

третя особа:

- Державна судова адміністрація України (місцезнаходження: вул.Липська, 18/5, м. Київ, 01021, ) .

Головуючий суддя Мандзій О.П.