Справа № 200/1932/23
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року справа №200/1932/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 200/1932/23 (головуючий І інстанції Духневич О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви від 18.05.2023 року про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність у непризначенні у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 334 від 29.11.2022 року до виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік;

- зобов`язати внести зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 334 від 29.11.2022 року щодо військовослужбовця ОСОБА_1 в частині виплати додаткової винагороди за пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 у розмірі 603214,48 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та виплатити вказані суми.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.12.2023 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168, за період з 10.08.2022 року по 03.10.2022 року, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення;

- зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168, за період з 10.08.2022 року по 03.10.2022 року у розмірі 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум;

- в решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду в частині задоволених вимог, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову через порушення норм матеріального права.

Апелянт зазначив, що Військовою частиною службове розслідування за фактом поранення (контузії) ОСОБА_1 не проводилося. У журналі ведення бойових за 10.08.2022 року відсутні донесення про факт отримання ОСОБА_1 контузії, довідку форми 5 (про обставини поранення) ОСОБА_1 не видавалася.

Починаючи з 12.08.2022 року по дату звільнення ОСОБА_1 постійно перебував у лікувальних закладах, де проходив лікування, не пов`язане з отриманням поранення під час захисту Батьківщини (епікризи), Позивач раніше лікувався за зазначеним діагнозом у період з 23.04.2022 року по 09.05.2022 року, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого психіатричної клініки (з палатами для наркологічних хворих ОСОБА_2 (є в матеріалах справи)

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 344 від 29.11.2022 року солдата ОСОБА_1 звільнено у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби) пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Апелянт вважає, що обов`язковою умовою для отримання максимальної додаткової винагороди є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях (або виконання спеціальних бойових завдань) (що зокрема підтверджується бойовими наказами/розпорядженнями, журналами ведення бойових дій та інш.). Саме участь військовослужбовця у бойових діях пов`язана з максимальними ризиками загинути або отримати поранення (каліцтво), за що державою передбачено виплату додаткової винагороди у максимальному розмірі.

За логікою позивача, кожного дня, починаючи з 24.02.2022 року по 29.11.2022 року (день звільнення), він приймав участь у бойових діях та перебував безпосередньо в районі ведення бойових дій (на лінії зіткнення) або на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора. Але позивач протягом майже 6 місяців 2022 року перебував на обстеженнях та лікуванні у медичних закладах.

Будь-яких доказів того, що позивач безперервно, протягом майже 270 днів, приймав участь в бойових діях та перебував на бойових позиціях, позивачем до позовної заяви не додано. Будь-яких рапортів на ім`я командира частини зі скаргами на розмір виплаченої додаткової винагороди за період часу з 24.02.2022 року по 29.11.2022 року позивачем не подавалися.

По суті, на обґрунтування своїх вимог, позивач посилається виключно на формальні підстави перебування військової частини у зоні проведення бойових дій.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що захворювання позивача не було пов`язано з виконанням бойових завдань та захистом Батьківщини, внаслідок чого відсутні відповідні накази та розслідування, апелянт вважає, що відсутні підстави для виплати додаткової грошової винагороди.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 29.12.2021.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2023 року № 234 в періоди з 14.09.2021 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 29.11.2022 року позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України.

В період з 23.04.2022 року по 09.05.2022 року, з 11.05.2022 року по 04.06.2022 року, з 12.08.2022 року по 18.08.2022 року, з 19.08.2022 року по 02.09.2022 року, з 02.09.2022 року по 03.10.2022 року, з 03.10.2022 року по 18.11.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2022 року № 334 позивача на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 25.11.2022 року № 233-РС виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 29.11.2022 року, з продовольчого забезпечення - з 30.11.2022 року.

Цим наказом передбачено виплату винагороди за безпосередню участь за період служби з 01.11.2022 року по 29.11.2022 року в розрахунку 30000 грн. на місяць відповідно до залучення особового складу до сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганських областях згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі одного окладу за військовим званням.

З метою отримання інформації щодо нарахованого грошового забезпечення позивач 19.04.2023 року звернувся до відповідача із заявою, в матеріалах справи відповідь на це звернення відсутня.

За ч. 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст. 1 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За ч. 2 статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно ч.ч. 1-4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України, від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-IX; від 18.04.2022 року № 2593/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-IX; від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року № 2263-IX; від 12.08.2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року N 2500-IX; від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 року № 2738-IX; від 06.02.2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 року № 2915-IX; від 01.05.2023 року № 254/23, затвердженим Законом України від 02.05.2023 року № 3057-IX; від 26.07.2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 року № 3275-IX; від 06.11.2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 року № 3429-IX воєнний стан продовжений зокрема з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) (у редакції чинній на дату прийняття), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановами КМУ № 217 від 07.03.2022 року, № 350 від 22.03.2022 року, № 400 від 01.04.2022 року, № 754 від 01.07.2022 року, № 793 від 07.07.2022 року, № 1066 від 27.09.2022 року, № 1146 від 08.10.2022 року, № 43 від 20.01.2023 року, № 836 від 09.08.2023 року, № 1001 від 15.09.2023 року, № 1162 від 07.11.2023 року до Постанови № 168 від 28.02.2022 року внесені відповідні зміни та доповнення.

Постановою КМУ від 01.04.2022 року № 400, яка застосовується з 24.02.2022 року, внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, якою вказаний пункт доповнено абзацами такого змісту:

«Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).».

Отже, передбачена Постановою № 168, додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, не є постійною і не має систематичного характеру.

Ця виплата винагороди здійснюється тільки у період дії воєнного стану та залежить від певних умов: безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а її розмір залежить від днів участі у таких діях та заходах; у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Отже, для нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень, яка встановлена пунктом 1 Постанови № 168 (зі змінами), позивач мав надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази, зокрема:

- безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах;

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Позивач не погоджується з тим, що Військовою частиною НОМЕР_1 :

- у період з 24.02.2022 по 01.04.2022 протиправно не нараховувалась та невиплачувалась додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн., оскільки він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2023 № 234 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України;

- у період з 02.04.2022 по 29.11.2022 протиправно не нараховувалась та невиплачувалась додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн., оскільки він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується виписками.

За матеріалами справи в лютому та березні 2022 року позивачу виплачувалась спірна допомога з розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 року № 1133.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 року № 1133 про нараховане грошове забезпечення позивачу за лютий 2022 року виплачено 10 696,43 грн., за березень 2022 року виплачено 61 612,90 грн.

Крім того, у поясненнях наданих Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання ухвали від 21.07.2023 року відповідач зазначив, що нарахування та виплата додаткової грошової допомоги за безпосередню участь у бойових діях здійснюється згідно наказу командира військової частини на підставі рапортів командирів підрозділів відповідно до залучення особового складу до сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях.

Згідно рапорту командира підрозділу, де проходив військову службу ОСОБА_1 , позивача було залучено до виконання бойових завдань в березні 2022 року у кількості 14 днів, що підтверджується витягом з рапорту. За весь інший період часу служби позивач не приймав безпосередню участь у бойових діях та проводився по рапортам по 2 лінії (з розрахунку премії в розмірі 30 тис. грн.).

Згідно витягу з рапорту позивач в березні 2022 року був задіяним у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а саме у період з 01.03.2022 по 14.03.2022 14 днів - участь у бойових діях (100000 грн.), з 15.03.2022 по 31.03.2022 17 днів - забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (30000 грн.).

Щодо посилання позивача на те, що у зв`язку з тим, що у період з 02.04.2022 року по 29.11.2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується виписками, а тому має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн., суд зазначає таке.

Судом встановлено, що в період з 02.04.2022 року по 29.11.2022 року позивачу нараховувалась спірна допомога, виходячи із розміру 30000 грн. на місяць, що підтверджено відповідачем в поясненнях від 07.08.2023 року та довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 року № 1133 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 .

Як зазначено відповідачем у поясненнях відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_4 від 20.04.2022 № 110 солдата ОСОБА_1 з 18.04.2022 знято з продовольчого забезпечення у зв`язку з направленням у шпиталь.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_4 від 07.06.2022 року № 159 солдата ОСОБА_1 з 06.06.2022 року вважати таким, що прибув з лікування та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_4 від 13.08.2022 року № 226 солдата ОСОБА_1 з 14.08.2022 року знято з продовольчого забезпечення у зв`язку з направленням у шпиталь.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_4 від 22.11.2022 року № 327 солдата ОСОБА_1 з 22.11.2022 року вважати таким, що прибув з лікування та приступив до виконання службових обов`язків (з 03.10.2022 року по 19.11.2022 року перебував на лікуванні).

За період з 18.04.2022 року по день звільнення ОСОБА_1 відпустки для лікування не надавалися у зв`язку з відсутністю підстав (висновки ВЛК не мали рекомендації щодо надання відпусток для лікування у зв`язку з пораненням).

Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.05.2022 року № 218/3 позивач потребує лікування терміном 24 дні. Діагноз: стан після гострої реакції на стрес, з виходом в нестійку компенсацію.

Цією довідкою встановлено, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

Позивач у позовній заяві посилається, на те, що його було направлено на стаціонарне лікування у зв`язку з контузією від вибухів в результаті обстрілів.

На обгрунтування позовних вимог позивач зокрема посилається на виписку № 4671.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 4671 клініки психіатричної (з палатами для наркологічних хворих) ОСОБА_3 . Міністерства оборони України від 09.05.2022 року, позивач у період з 23.04.2022 року по 09.05.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі, основне захворювання: стан після гострої перенесеної реакції на стрес з виходом у нестійку компенсацію.

Суд зазначає, що ця виписка не містить доказів лікування позивача від отриманого поранення, травми, контузії внаслідок бойових дій.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого в/ч НОМЕР_5 № 551/32/183, позивач у період з 11.05.2022 року по 04.06.2022 року проходив лікування у стаціонарі, основний діагноз: гострий орхоепедидиміт з реактивною водянкою.

Згідно медичної карти стаціонарного хворого № 19160 Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради від 18.08.2022 року позивач у період з 12.08.2022 року по 18.08.2022 року проходив стаціонарне лікування у вказаному закладі. Діагноз: Акубаротравма. Гостра туговухість з двох сторін. Викривлення носової перегородки. Загострення хронічного періодонтита 26 зуба.

Згідно цієї виписки позивачем отримано вказану травму під час бойових дій 10.08.2022, стан при госпіталізації: середньої тяжкості, що також підтверджено первинною медичною картою хворого, яку позивачем додано до матеріалів справи.

Як зазначено відповідачем, з приводу отримання позивачем травми 10.08.2022 службове розслідування не проводилось, довідка № 5 не видавалась.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 17350 КНР ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» позивач у період з 19.08.2022 року по 02.09.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі. Діагноз: Мінно-вибухова травма (10.08.2022). ЗЧМТ. Струс головного мозку зі стійким цефалгічним та вестибуло-атактичними синдромами. Парасомнії у вигляді нічного апное. Вертеброгенна полісигментрна дорсалгія на фоні дистрофічно-дегенетативних змін хребта, остеохондрозу, спондилоартрозу, протрузій дисків з помірним больовим синдромом. Тривожно-деприсивний розлад. Гострий двобічний кохлеоневрит. Стан після операції Бергмана. Хронічний простатит, ст. ремісії. Міопія обох очей.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3971 в/ч НОМЕР_6 позивач з 02.09.2022 року по 03.10.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у цьому закладі. Діагноз: ПТСР, Мінно-вибухова травма (10.08.2022) ЗЧМТ струс головного мозку.

За матеріалами справи судом встановлено, що 10 серпня 2022 року позивачем було отримано мінно-вибухову травму середньої тяжкості, у зв`язку з чим позивач проходив лікування у стаціонарі з 12.08.2022 року по 18.08.2022 року, з 19.08.2022 року по 02.09.2022 року та з 02.09.2022 року по 03.10.2022 року.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого ВМКЦ ЗР № 13444 позивач в період з 03.10.2022 року по 18.11.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі. Діагноз: посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивного та інсомнічного розладу.

Ці обставини справи також підтверджено свідоцтвом про хворобу ВЛК психо-неврологічного профілю ВМКЦ Західного регіону № 926/3 від 16.11.2022 року.

Цим свідоцтвом визначено захворювання позивача, пов`язане з проходженням військової служби: посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивного та інсомнічного розладу. Гіпертонична хвороба 1 стадії. Ризик помірний.

Постановою КМУ від 01.04.2022 року № 400, яка застосовується з 24.02.2022 року, внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, якою вказаний пункт доповнено абзацами такого змісту, зокрема:

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

За змістом положень Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

За п. 1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року №1109/15800 (далі Положення № 402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно п. 20.3 пп. «в» глави 20 розділу ІІ Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: «Потребує»: відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів.

За п. 21.5 пп. «а» глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно п. 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Отже, можливість отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди можлива у разі пов`язаності поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

В матеріалах справи відсутній висновок (постанова) ВЛК про потребу у наданні позивачу відпустки за спірні періоди для лікування саме після тяжкого поранення.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на збільшену допомогу у розрахунку 100000 грн. на місяць, пропорційно часу лікування у період з 10.08.2022 року по 03.10.2022 року, посилаючись на те, що відсутність довідки про отримане поранення (травми, контузії, каліцтва) позивачем та відсутність службового розслідування з приводу отримання ним травми, є наслідком неналежної організації суб`єктом владних повноважень своєї внутрішньої діяльності та недотримання відповідачем порядку фіксації отриманого поранення військовослужбовцем, що на переконання суду, не може бути підставою для позбавлення останнього права на виплату додаткової винагороди у розмірі, передбаченому Постановою № 168, за умови підтвердження обставин травми, яка пов`язана із захистом Батьківщини; обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивача, яка пов`язана із захистом Батьківщини, підтверджуються належними, достатніми, достовріними доказами, які є в матеріалах справи, яким надана правова оцінка судом.

Апеляційний суд не погоджує такий висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Позивач стверджує, що 10.08.2022 року під час виконання бойових завдань на лінії зіткнення, він отримав бойове травмування (акубаротравму) під час обстрілу противником; протягом усього періоду часу знаходження на лікуванні він лікувався від поранень (травмувань), отриманих від вибухів під час обстрілів.

Суд зазначає, що факт безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях відображається у цілій послідовності документів - бойовий наказ-розпорядження, журнал бойових дій, рапорт/доповідь командира, відповідний наказ про призначення додаткової винагороди та ін.

Крім цього, факт обстрілу позицій підрозділу та факт поранення військовослужбовця (у випадку наявності) обов`язково вноситься у підсумкове бойове донесення по підрозділу. Якщо ж військовослужбовець отримає бойове (або інше) поранення за відсутності уваги командира (або інших військовослужбовців), то, у відповідності до ст. 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ (Закон України №548-ХІV), він повинен доповісти про це безпосередньому командиру(начальнику).

Всупереч вищенаведеному 10.08.2022 року позивач про наявність у нього травми (поранення, контузії) безпосередньому командиру не доповідав. Відповідно до витягу з підсумкового бойового донесення про виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділами зенітного ракетно-артилерійського дивізіону (у складі якого ніс військову службу позивач) № 222 від 10.08.2022 року, 10.08.2022 року с. Виїмка Донецької області не було обстріляне ворогом (ані з мінометів, ані з артилерії, ані якимось іншим чином), обстріляні були позиції посилення ППО біля м. Сіверськ, втрат (у тому числі поранень) не зафіксовано.

11.08.2022 року відповідно до підсумкового бойового донесення про виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділами зенітного ракетно-артелерійського дивізіона № 223 від 11.08.2022, позивач був відправлений з н.п. Никифорівка Бахмутського району Донецької області до шпиталю (за загальними показниками, відомості про отримання останнім бойових травм (поранень) відсутні, до медичної роти свого підрозділу позивач не звертався, про наявність травми не повідомляв).

Прибувши до стабілізаційного медичного пункту у н.п. Никифорівка, позивач заявив про наявність у нього контузії внаслідок обстрілу (якого за наявними даними не було). Таким чином зі слів позивача була складена довідка ф.100 із зазначенням «ВТ Акубаротравма (від 10.08.2022), гіпертоничний криз (від 10.08.2022)».

З 12.08.2022 року та надалі у медичних закладах позивач стверджував, що отримав акубаротравму 10.08.2022 року під час обстрілу (що відображено у медичних документах, долучених позивачем до позову).

Військова частина НОМЕР_1 стверджує, що:

- у 2022 році під час несення військової служби позивач жодного разу не повідомляв про спричинення йому мінно-вибухової травми, за його ж твердженнями, лікування проходив за загальними медичними показниками;

- обстрілу (артилерійського, мінометного або іншого) с. Виїмка Донецької області 10.08.2022 року не відбувалось.

Таким чином, підстави для проведення службового розслідування за фактом поранення позивача були відсутні у зв`язку з відсутністю як факту обстрілу, так і зафіксованого належним чином факту поранення (травмування) позивача.

Щодо твердження позивача про те, що усе лікування від проходив у зв`язку з отриманими при обстрілах травмами, Військова частина НОМЕР_1 звертає увагу суду на наступне:

- з 23.04.2022 року по 09.05.2022 року відповідно до виписки № 4671 ( ОСОБА_2 (психіатрична клініка з палатами для наркологічних хворих) позивач проходив лікування у зв`язку з «станом перенесення гострої реакції на стрес з виходом у нестійку компенсацію, гіпертонічна хвороба першої стадії». Усі зазначені хвороби не пов`язані із захистом Батьківщини.

- з 11.05.2022 року по 04.06.2022 року відповідно до виписки № 551/32/183 (ВЧ НОМЕР_5 ) позивач проходив лікування з основним діагнозом : «гострий орхоепідидиміт з реактивною водянкою» (запалення статевих органів). Як супутні захворювання зазначені: « стан перенесення гострої реакції на стрес з виходом у нестійку компенсацію, гіпертонічна хвороба першої стадії, функціональна диспепсія, міастенія, фарингоневроз, короткозорий астигматизм, викривлення носової перетинки з порушенням дихання, хронічний простатит, остеохандроз хребта без порушення функцій». Усі зазначені хвороби не пов`язані із захистом

Батьківщини.

- з 12.08.2022 року по 18.08.2022 року відповідно до виписки № 19160 ( КНП МКЛ № 4) позивач проходив лікування з діагнозом: «акубаротравма, гостра нейросенсорна туговухість з двух сторін, викривлення носової перетинки (старе захворювання), загострення хронічного періодонтита 26 зуба». Зі слів Позивача (анамнез), «травма отримана під час бойових дій тривалого мінометного обстрілу 10.08.2022 (дата у документі підправлена)». Зазначено, що один день назад (тобто 11.08.2022, на час виведення Позивача з позицій та направлення до мед.пункту у АДРЕСА_1 ) виникли скарги на зубну біль та набряк щоки.

- з 19.08.2022 року по 02.09.2022 року відповідно до виписки № 17350 ( КНП ЛОР неврологічне відділення) позивач проходив лікування з діагнозом: «мінно-вибухова травма (10.08.2022), ЗЧМТ, струс головного мозку із стійким цефалгічним та вестибуло-атактичним синдромами, парасомнії у вигляді нічного апное, хвороби хребта ( остеохандроз, спондильоз та ін.), тривожно-депресивний розлад, гострий двобічний кохлеоневрит (туговухість), хронічний простатит, міопія, стан після операції Бергмана (видалення водянки)».

- з 02.09.2022 року по 03.10.2022 року відповідно до перевідного епікризу № 3971 ( в/ч НОМЕР_7 ) позивач переводився до психіатричного відділення ВНКЗ АДРЕСА_2 з діагнозом: ПТСР, мінно-вибухова травма (10.08.2022), інші записи нерозбірливі.

- з 03.10.2022 року по 18.11.2022 року відповідно до виписки № 13444 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) позивач знаходився на лікуванні з діагнозом «посттравматичний стресовий розлад зі

стійкими вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивного та інсомнічного синдромів», супутні захворювання гіпертонічна хвороба та інші загальні хвороби (відповідно до попередніх медичних документів). Акубаротравма, туговухість у діагнозі не відмічені.

Ухвалою апеляційного суду від 27.05.2024 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_8 Національної гвардії України надати суду інформацію:

- щодо правових підстав непроведення службового розслідування за фактом поранення (контузії) ОСОБА_1 , у зв`язку з чим в період з 23.04.2022 року по 09.05.2022 року, з 11.05.2022 року по 04.06.2022 року, з 12.08.2022 року по 18.08.2022 року, з 19.08.2022 року по 02.09.2022 року, з 02.09.2022 року по 03.10.2022 року, з 03.10.2022 року по 18.11.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні;

- щодо правових підстав невидачі довідки форми 5 (про обставини поранення) ОСОБА_1 та причин відсутності донесення про факт отримання ОСОБА_1 контузії у журналі ведення бойових за 10.08.2022 року.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду Військова частина НОМЕР_1 зазначила наступне:

1) службове розслідування за фактом поранення (контузії) ОСОБА_1 (лікування з 23.04.2022 року по 09.05.2022 року, з 11.05.2022 року по 04.06.2022 року) не проводилось у зв`язку з тим, що позивач лікувався від хвороб, не пов`язаних з будь-яким бойовим травмуванням (що слідує з наведених вище медичних виписок);

2) службове розслідування за фактом поранення (контузії) ОСОБА_1 (лікування з 12.08.2022 року по 18.08.2022 року, з 19.08.2022 року по 02.09.2022 року, з 02.09.2022 року по 03.10.2022 року, з 03.10.2022 року по 18.11.2022 року) не проводилось у зв`язку з відсутністю у військової частини НОМЕР_1 інформації щодо травмування позивача. Більш того, військова частина НОМЕР_1 стверджує, що 10.08.2022 підрозділ позивача не перебував під обстрілами у с. Виїмка Донецької області. Сам же позивач не доповідав військовому керівництву про наявність у нього травми (поранення), дані щодо поранення у медичних закладах зазначені зі слів позивача та документами військової частини НОМЕР_1 не підтверджуються.

3) Причини відсутності донесення про факт отримання ОСОБА_1 контузії у журналі ведення бойових за 10.08.2022 року - відсутність у Військової частини НОМЕР_1 інформації щодо бойового травмування позивача, відсутність доповіді самого позивача про отримання травми, наявність інформації про відсутність обстрілу підрозділу позивача 10.08.2022 в районі с. Виїмка Донецької області.

4) правові підстави невидачі довідки форми 5 (про обставини поранення) ОСОБА_1 - відсутність у Військової частини НОМЕР_1 інформації щодо бойового травмування позивача, відсутність доповіді самого позивача про отримання травми, наявність інформації про відсутність обстрілу підрозділу позивача 10.08.2022 в районі с. Виїмка Донецької області, та відсутність звернення позивача про отримання такої довідки.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відстуні належні, достовірні докази того, що позивач отримав бойове травмування (акубаротравму) під час обстрілу противником 10.08.2022 року під час виконання бойових завдань на лінії зіткнення, будь-які докази того, що позивач безперервно, протягом майже 270 днів, приймав участь в бойових діях та перебував на бойових позиціях, позивачем не надано, будь-яких рапортів на ім`я командира частини зі скаргами на розмір виплаченої додаткової винагороди за період часу з 24.02.2022 року по 29.11.2022 року позивачем не подавалися.

Враховуючи, що захворювання позивача не було пов`язано з виконанням бойових завдань та захистом Батьківщини, апеляційний суд погоджує доводи апелянта про відсутність підстави для проведення службологво розслідування та виплати додаткової грошової винагороди за спірний період позивачу.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову про:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168, за період з 10.08.2022 року по 03.10.2022 року;

- зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168, за період з 10.08.2022 року по 03.10.2022 року у розмірі 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні.

Щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 року № 260, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно п. 1 розділу 24 Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

За п. 7 розділу 24 Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Згідно п. 9 розділу 24 Порядку № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Міністерством оборони України прийнято наказ від 31.01.2022 року № 30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік», згідно п. 6 якого виплата матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально - побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав, зокрема: безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані із захистом Батьківщини.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 року № 1133 про нараховане грошове забезпечення в листопаді 2022 року позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань у розмірі 530 грн.

Оскільки, як встановлено вище, позивач у період з 12.08.2022 року по 03.10.2022 року безперервно не перебував на лікуванні внаслідок травм, які пов`язані із захистом Батьківщини, тому відсутні правові підстави для отримання матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально - побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов виснвоку про відмову у задоволені позову в частині:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення;

- зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що внаслідок неповного з`ясування обставин, невідповідності висновків суду обставинам справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволених вимог з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову, в іншій - без змін.

Щодо розподілу судових витрат.

За ч.ч. 1-3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В даному випадку не підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору на користь відповідача, оскільки КАС України передбачено тільки відшкодування судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 200/1932/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії -скасувати в частині:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 за період з 10.08.2022 по 03.10.2022, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік виходячи із розміру місячного грошового забезпечення;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 за період з 10.08.2022 по 03.10.2022 у розмірі 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Прийняти нову постанову в цій частині про відмову у задоволені позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст постанови складений 17 червня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук