Справа № 500/2190/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2190/24

17 червня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною щодо непроведення перерахунку основного розміру пенсії на підставі виданої оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною щодо непроведення перерахунку основного розміру пенсії на підставі виданої оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення.

Проте, Відповідач не здійснив перерахунок пенсії Позивачу на підставі зазначеної довідки. Листом ГУ ПФУ у Тернопільській області від 18.01.2024 №1900-0307-8/3151 у перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки Позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що після проведеного перерахунку пенсій, на виконання Постанови КМУ № 103 та Постанови КМУ № 704, Уряд не приймав рішень щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Також варто зазначити, що з 01.03.2023 Позивачу здійснили індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (надалі - Постанова КМУ № 168). Зазначене підвищення до пенсії має виплачуватися без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічна ситуація склалася і 01.03.2024, коли Позивачу на виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (надалі - Постанова КМУ № 185) було нараховано підвищення до пенсії, але не виплачено через накладення Відповідачем обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, ГУ ПФУ у Тернопільській області зазначило, що у нього відсутні підстави для перерахунку пенсії Позивача на підставі довідки від 21.12.2023 № 11/1/20728.

Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, а тому звернувся до суду за даним позовом.

Ухвалою суду від 17.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Відповідач або ГУ ПФУ у Тернопільській області) та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ).

У квітні 2018 року Відповідачем Позивачу було перераховано пенсію з 01.01.2018 відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова КМУ № 704) та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова КМУ № 103) на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, на підставі довідки, виданої уповноваженим органом.

У зв`язку з визнанням протиправними та скасування пунктів 1, 2 та 6 Постанови КМУ № 103, а відповідно і відновленням попередньої редакції пункту 4 Постанови КМУ № 704 та пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, тобто у зв`язку зі змінами в законодавстві, Позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням оформити та надіслати до ГУ ПФУ у Тернопільській області для перерахунку його пенсії нову довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 відповідно до Постанови КМУ № 704, у зв`язку з визнанням не чинним пункту 6 Постанови КМУ № 103, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, для проведення перерахунку пенсії з 01.02.2023.

Оскільки державним органом було відмовлено у наданні такої довідки, Позивач звернувся із позовною заявою до Тернопільського окружного адміністративного суду про визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними та зобов`язання вчинити дії.

На підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у справі № 500/4510/23 оформив та надіслав до Відповідача нову довідку про розмір грошового забезпечення Позивача від 21.12.2023 № 11/1/20728 для перерахунку його пенсії.

Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення.

Проте, Відповідач не здійснив перерахунок пенсії Позивачу на підставі зазначеної довідки.

Листом ГУ ПФУ у Тернопільській області від 18.01.2024 №1900-0307-8/3151 у перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки Позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що після проведеного перерахунку пенсій, на виконання Постанови КМУ № 103 та Постанови КМУ № 704, Уряд не приймав рішень щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Також варто зазначити, що з 01.03.2023 Позивачу здійснили індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (надалі - Постанова КМУ № 168). Зазначене підвищення до пенсії має виплачуватися без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічна ситуація склалася і 01.03.2024, коли Позивачу на виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (надалі - Постанова КМУ № 185) було нараховано підвищення до пенсії, але не виплачено через накладення Відповідачем обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, ГУ ПФУ у Тернопільській області зазначило, що у нього відсутні підстави для перерахунку пенсії Позивача на підставі довідки від 21.12.2023 № 11/1/20728.

Не погодившись із протиправними діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною третьою статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців визначає Закон № 2262-ХІІ.

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення особам, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Частиною четвертою статті 63 вказаного Закону передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

При цьому сам по собі перерахунок може проводитися як за рішенням Уряду, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України, так і за відповідною заявою пенсіонера.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20.12.2018 у справі № 686/15836/16-а та від 27.02.2019 у справі № 753/23503/16.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 2 вказаної Постанови було встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 10 цієї Постанови вона набирала чинності з 01.03.2018.

Отже, з 01.03.2018 з набранням чинності Постановою КМУ № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у Позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

Водночас, 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 103.

Так, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 103 Уряд України постановив перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови КМУ № 704.

Постановою КМУ № 103 було внесено зміни до Порядку № 45.

Так, зокрема, у пункті 5 Порядку № 45 грошове забезпечення зменшено до таких наступних видів як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років.

У свою чергу додаток 2 до Порядку № 45 викладено в новій редакції, зокрема, з форми довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії було виключено додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Утім, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 та постановою Верховного Суду від 12.11.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18 було визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Варто наголосити, що Окружним адміністративним судом міста Києва було визнано нечинними саме зміни до пункту 5 і додатку 2 згаданого вище Порядку, а не безпосередньо пункт 5 і додаток 2 такого Порядку.

Тобто нечинним визнано положення нормативно-правового акту, яким вносилися зміни до основного нормативно-правового акту.

Таким чином, з моменту набрання рішенням законної сили застосуванню підлягає та редакція основного нормативно-правового акту, яка була чинною до внесення до нього змін, які визнані судом протиправними й нечинними.

Відтак, станом на час звернення Позивача із заявою до Відповідача про перерахунок пенсії чинними були норми постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції від 01.01.2016 (із останніми змінами до неї згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 847 від 28.10.2015), тобто в редакції, що діяла до внесення до неї змін Постановою КМУ № 103, які визнані судом протиправними і нечинними.

Водночас пунктами 1-3 Порядку № 45 (у редакції від 01.01.2016, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено наступне.

Перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством (пункт 1).

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку № 45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (пункт 2).

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком (пункт 3).

У свою чергу, пунктом 5 цього Порядку (у редакції від 01.01.2016) передбачалося, що для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів:

- посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням;

- надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання «заслужений» чи «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

- щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;

- інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію;

- щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах «С», у складальних бригадах ремонтно- технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром «Байконур», якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Право особи на перерахунок пенсії здійснюється на підставі наданої пенсіонером довідки про зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення, який береться для обчислення розміру пенсії.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови КМУ № 103.

У зв`язку зі скасуванням пункту 6 Постанови № 103 було повернуто попередню редакцію пункту 4 Постанови № 704, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу можуть визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 29.01.2020 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2020) на відповідний тарифний коефіцієнт.

Таким чином, розмір грошового забезпечення мав збільшитись у зв`язку з перерахунком грошового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання, обчисленими шляхом множення тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум, встановлений на 01 січня календарного року.

Також суд звертає увагу, що підстави для проведення перерахунку розміру грошового забезпечення Позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт та оформлення довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.2023 є аналогічними, що і для довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020.

На підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у справі № 500/4510/23 оформив та надіслав до Відповідача нову довідку про розмір грошового забезпечення Позивача від 21.12.2023 № 11/1/20728 для перерахунку його пенсії.

Водночас, відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою та третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з положеннями частин другої та третьої статті 51 Закону № 2262- ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Враховуючи вищезазначене, перерахунок пенсії Позивача має бути здійснений з 01.02.2023, як місяця наступного за місяцем, в якому виникли обставин, що стали підставою для перерахунку його пенсії.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у рішенні від 17.12.2019 у зразковій адміністративній справі № 160/8324/19 (Пз/9901/20/19), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 (провадження № 11-20заі20).

Разом з тим, обов`язок здійснити перерахунок пенсії виникає лише після отримання органом пенсійного фонду оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.

Факт отримання Відповідачем довідки від 21.12.2023 № 11/1/20728 про розмір грошового забезпечення Позивача підтверджується матеріалами справи та листом Відповідача.

Натомість перерахунок пенсії Позивача Відповідачем не було здійснено, оскільки, як зазначив Відповідач, у нього відсутні підстави для перерахунку пенсії Позивача на підставі нової довідки.

У цьому контексті слід звернути увагу, що Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не наділений правом чинити перешкоди у реалізації законного права Позивача на пенсію у розмірі, що визначений Законом.

Варто зауважити, що перерахунок пенсії є однією з гарантій соціального захисту пенсіонерів, а також достойного рівня життя.

У свою чергу нездійснення перерахунку пенсії у випадках передбачених чинним законодавством, призводить до порушення майнових прав Позивача.

За таких обставин, відмова Відповідача здійснити перерахунок пенсії Позивачу на підставі довідки від 21.12.2023 № 11/1/20728 є протиправною.

З нової довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що загальний розмір грошового забезпечення Позивача для обчислення (перерахунку) пенсії складає 27043 грн.

Відтак, беручи до уваги, що Позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 77 % від суми грошового забезпечення, при правильному перерахунку розмір його щомісячної пенсії з 01.01.2023 має становити близько 20823.11 грн (77 % від 27043 грн), що перевищує 10 (десять) прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, станом на 01.01.2023, момент виникнення підстави для перерахунку пенсії.

Згідно із законами України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет на 2022 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2022 -2093,00 грн. Відповідно максимальний розмір пенсії Позивача з 01.01.2023 - 20 930,00 грн (2093,00 грн х 10).

Тобто розмір пенсії Позивача у вказані періоди Відповідачем підлягає обмеженню певною сумою, що є меншою від тієї, на яку Позивач має право, на підставі частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ та статті 2 Закону № 3668-VI.

Разом з тим Позивач вважає, що положення вищезазначеної норми не можуть застосовуватись до нього.

Так, відповідно до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ (у редакції Закону до 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7? рп/2016 у справі № 1?38/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Так, Конституційний Суд України визнав, що положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ щодо обмеження максимального розміру пенсії до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, не відповідає статті 17 Конституції України та є не конституційним.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто, заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, яке є обов`язковим до виконання на території України та не може бути оскаржене.

Таким чином, з 20.12.2016 по цей час частина сьомої статті 43 у Законі № 2262-ХІІ відсутня, а тому вказаний Закон не передбачає обмежень щодо максимального розміру пенсії.

Разом з тим, як вбачається Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набув чинності з 01.01.2017, внесено зміни, зокрема, до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, а саме: слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Однак внесення в подальшому змін до вказаного Закону шляхом зазначення іншого часового періоду, протягом якого діють обмеження максимального розміру пенсії, за аналогією є неконституційними, оскільки вирішальне значення має не період дії обмеження, а сам факт обмеження прав особи на отримання пенсії у відповідному розмірі.

Таким чином, буквальне розуміння внесених Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» змін з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7- рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Наведене означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Тобто внесені Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Поруч з цим, після ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7?рп/2016 діяла аналогічна за змістом норма статті 2 Закону № 3668-VI, відповідно до якої максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону № 2262-ХІІ не може перевищувати 10 740,00 грн.

Однак, приписи Закону № 3668-VI, що обмежують максимальний розмір пенсії, призначеної (перерахованої) за Законом № 2262, зокрема особам, на яких поширено приписи частини п`ятої етапі 17 Конституції України, не відповідають сутності соціальних гарантій високого рівня для таких осіб.

До аналогічних висновків дійшов Конституційний Суд України у Рішенні від 12.20.2022 № 7-р(ІІ)/2022 (справа № 3-102/2021) та яким приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, оскільки не відповідають приписам статей 1, 3, 8, частин першої, другої, п`ятої статті 17, частини першої етапі статті 46, частини першої статті 65 Конституції України в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Таким чином у Відповідача немає законних підстав для накладення обмеження максимального розміру пенсії при її нарахуванні та виплаті Позивачу.

Також необхідно враховувати особливий статус та особливі умови соціального захисту осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях.

Так, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частини перша, друга, п`ята статті 17 Конституції України).

Особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Зокрема, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 102 рп/2008 (справа № 1228/2008) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107?VI, яким внесено зміни до статті 43 Закону № 2262-XII і якими обмежується максимальний розмір пенсії.

Крім того, у своєму Рішенні від 11.10.2005 № 82рп/2005 (справа № 1?21/2005) Конституційний Суд України у пункті 4 вказував, що в Україні, як соціальній, правовій державі, політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров`я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

У пункті 5 цього рішення Конституційного Суду України вказано, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7- рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004).

У пункті 6 наголошено, що правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у зазначених рішеннях Конституційного Суду України полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту їх та їхніх сімей, зумовлений особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, жорсткими вимогами до дисципліни, професійної придатності, певним обмеженням конституційних прав і свобод. Здійснення таких заходів не залежить від розміру доходів цих осіб чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Ці гарантії не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. А тому положення Закону № 2262-ХІІ (в якому обмежується максимальна сума для обчислення пенсії) не відповідають вимогам частини п`ятої статті 17 Конституції України. Конституційний Суд України вважає ці положення Закону такими, що не відповідають Конституції України, з підстав, викладених у пунктах 4, 5 цього Рішення. Керуючись приписом частини третьої статті 61 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України дійшов висновку про необхідність визнання неконституційними зазначених положень цього Закону.

Аналогічні Рішення винесені Конституційним Судом України від 03.06.2013 № 32 рп/2013 (справа № 1?2/2013), від 20.12.2016 № 7?рп/2016 (справа № 1238/2016), в яких визнано неконституційними положення законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, виходячи із розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст якого неодноразово було висловлено у рішенні Конституційного Суду України, обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Окрім того, у рішенні від 24.07.2014 № 38677/06 «Будченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що є втручанням у право заявника за статтею першою Першого протоколу до Конвенції та порушенням цієї статті у зв`язку з відмовою заявнику через не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення.

У рішенні від 08.11.2006 № 63134/00 «Кечко проти України» Європейський суд не взяв до уваги позицію України про колізію двох нормативно-правових актів - закону України, відповідно до якого встановлена допомога з бюджету і який є діючим та закону про Державний бюджет на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 «Бурдов проти Росії»).

Крім того, пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 за № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що згідно зі статтями 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України та чинними законами прав і свобод.

При цьому варто звернути увагу на останню практику Верховного Суду у справах щодо розгляду питання зняття обмеження максимального розміру пенсій, призначених згідно з положеннями Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з постановою Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 касаційний суд дійшов наступного висновку:

« 13. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

15. Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

16. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

17. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

18. Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив з того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

19. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

20. Тобто положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

21. Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

22. При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

23. Тобто на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

24. При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

25. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

27. Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

28. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

29. У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

30. Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

31. Тому обмеження максимального розміру пенсії , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

32. Суди попередніх інстанцій вищенаведеного не врахували та помилково застосували до спірних правовідносин положення статті 2 Закону № 3668-VI.

33. Щодо посилання скаржника на необхідність застосування у цій справі положень частини четвертої статті 7 КАС України, колегія суддів Верховного Суду не вважає можливим надавати оцінку положенням Закону № 3668-VI щодо їх відповідності чи невідповідності Конституції України в межах цієї справи, оскільки, як зазначено вище, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІз урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.».

Отже, остання практика Верховного Суду підтверджує законність обґрунтованість вимог Позивача.

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що застосування до Позивача з боку територіального органу Пенсійного фонду України обмеження максимального розміру пенсії є протиправним, а перерахунок та виплата пенсії Позивачу мають бути здійсненні з моменту виникнення у нього права на отримання пенсії без обмеження її максимального розміру.

Пунктом 3 Постанови КМУ № 168 установлено, що з 01.03.2023 розміри пенсій, передбачені абзацами другим і третім частини першої статті 22 Закону № 2262-ХІІ, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови - 1,197.

Частиною другою пункту 10 Постанови КМУ № 168 передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Відповідно, до пункту 1 Постанови КМУ № 185 установлено, що з 01.03.2024 розміри пенсій, передбачені абзацами другим і третім частини першої статті 22 Закону № 2262-ХІІ, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1цієї постанови - 1,0796.

Частиною другою пункту 8 Постанови КМУ № 185 передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Підвищення пенсії, передбачене цими Постановами, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

На підставі Постанови КМУ № 168 з 01.03.2023 Позивачу здійснено перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ з урахуванням підвищення до пенсії, визначеного Постановою КМУ № 168.

Виходячи з цього розмір пенсії Позивача з 01.03.2023 має складати 25 238,34 грн (77 % х 27043 грн = 20823.11 грн (основний розмір пенсії) + 1500,00 грн (розмір підвищення до пенсії, визначеного Постановою КМУ № 168).

На підставі Постанови КМУ № 185 з 01.03.2024 Позивачу здійснено перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ з урахуванням підвищення до пенсії, визначеного Постановою КМУ № 185.

Виходячи з цього розмір пенсії Позивача з 01.03.2024 має складати 26 738,34 грн (77 % х 27043 грн = 20823.11 грн (основний розмір пенсії) + 1500,00 грн [розмір підвищення до пенсії, визначеного Постановою КМУ № 168] + 1500,00 грн [розмір підвищення до пенсії, визначеного Постановою КМУ № 185]).

Таким чином, пенсія Позивачу повинна виплачуватись без обмеження максимального розміру в тому числі із урахуванням підвищень, передбачених постановою КМУ №118, постановою КМУ №168, постановою КМУ №185 починаючи з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 970,00 грн. згідно квитанції від 06.04.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.12.2023 № 11/1/20728.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.12.2023 № 11/1/20728 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.02.2023, та з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.03.2023, та з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.03.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесенні ним судові витрати за сплату судового збору в розмірі 970 (дев`ятсот сімдесят) грн. 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 червня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.