Справа № 380/24825/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/24825/23 пров. № А/857/2189/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Кухтея Р.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Славської селищної ради Стрийського району Львівської області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року (суддя - Москаль Р.М., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту - не зазначено),

в адміністративній справі №380/24825/23 за позовом ОСОБА_1 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області,

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якому просив: 1) визнати порушення Славською селищною радою права позивача на інформацію, а саме: - ненадання відповіді на інформаційний запит від 26.07.2023 року; - ненадання відповіді на інформаційний запит від 26.07.2023 року вчасно в межах строку, передбаченого статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»; 2) зобов`язати відповідача надати відповідь на запит від 26.07.2023 року.

Відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, що полягала у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 26.07.2023. Зобов`язано Славську селищну раду Стрийського району Львівської області надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 26.07.2023 у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» спосіб та строк. Встановлено, що перебіг строку для надання відповіді на запит розпочинається з дати набрання цим рішенням суду законної сили. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Славської селищної ради Стрийського району Львівської області до бюджету судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 536,50 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю обставинам справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що до Славської селищної ради надійшло поштове відправлення АТ «Укрпошта», лист з описом із вкладенням клопотання про долучення доказів у справі №380/0837/23. Вказана кореспонденція розглядалася безпосередньо Славською селищною радою виключно у порядку визначеному Законом. Апелянт зазначає, що окремий запит на інформацію від позивача на адресу відповідача не надходив. Вважає апелянт, що відповідачем надана вчасно запитувана інформація, у строки, встановлені статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 13.12.2023 та винести рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, залишивши без змін оскаржене рішення суду.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 26.07.2023 скерував на адресу Славської селищної ради запит на інформацію від 26.07.2023 (а.с. 8), що підтверджується поштовою накладною 170, оформленою 26.07.2023 15:59:39, а також описом вкладення в цінний лист (а.с. 9), у якому просив надати йому таку інформацію:

Питання 1. Повідомте чи отримано вами мій інформаційний запит від 04.07.2023 року надісланий того ж дня листом з описом АТ «Укрпошта» № 147, в описі вкладень під номером № 1. Зазначте дату отримання, дату реєстрації та реєстраційний номер мого запиту.

Питання 2. Повідомте точну дату, коли вами було надіслано відповідь на мій інформаційний запит від 04.07.2023 року надісланий того ж дня листом з описом АТ «Укрпошта» № 147, в описі вкладень під номером № 1. Зазначте у який саме спосіб було надіслано таку Відповідь: електронною поштою чи до поштової адреси проживання, або ж двома цими способами.

Питання 3. У випадку якщо Відповідь на мій запит від 04.07.2023 року Вами було надіслано до моєї електронної адреси, прошу зазначити дату та точний час відправлення Вами електронного листа з такою відповіддю, також надайте знімок екрану (тощо), де зафіксовано надсилання електронного листа з відповіддю до моєї електронної адреси і видно дату та час відправлення.

Питання 4. У випадку якщо Відповідь на мій запит від 04.07.2023 року Вами було надіслано до моєї поштової адреси, прошу зазначити дату відправлення Вами листа з такою відповіддю, також надайте копії розрахункових документів АТ «Укрпошта», які підтвердять надсилання листа з відповіддю до моєї поштової адреси.

Запитувану інформацію просив надіслати на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1.».

Дане відправлення вручене особисто уповноваженій особі Славської селищної ради 03.08.2023, що підтверджується сервісом відслідковування поштового відправлення (трекінгом) на відповідному он-лайн сервісі «Укрпошти» (а.с. 10).

Вважаючи, що відповідач протиправно не надав відповіді на запит, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як розпорядник публічної інформації допустив протиправну бездіяльність, оскільки отримав запит позивача, проте не надав відповіді на нього. Вимога щодо несвоєчасного надання інформації є необґрунтованою, оскільки запитувану інформацію не було надано, відтак доцільності вирішення питання про своєчасність надання такої інформації не було.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Реалізацію вказаного права громадянами України закріпленого у статті 40 Конституції України права регламентовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI) та Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР).

Статтею 1 Закону №2939-VI передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Тобто, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації не бути знищеною після закінчення строків зберігання.

Статтею 5 Закону №2939-VI, зокрема, передбачено забезпечення доступу до інформації, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону, зокрема, визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

В силу ч.1 ст.14 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до статті 19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 1 ст.22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ст.23 Закону №2939-VI, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Також, статтею 2 Закону №2939-VI передбачено, що цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Поряд з цим, слід зазначити, що Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Суд враховує, що п.5 ч.1 ст.24 Закону №2939-VI встановлено відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації, яку несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, серед іншого - надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, тобто неповні або перекручені (Абзац п`ятий пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Неповною є інформація, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту.

З урахуванням наведеного вище, розпорядник публічної інформації повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит. Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.

Згідно з правовою позицією, що також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові 25.06.2019 у справі №9901/925/18, розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Таким чином, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Колегія суддів апеляційного суду враховує та матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до Славської селищної ради поштою направивши запит про надання публічної інформації, а саме - інформаційний запит від 26.07.2023 щодо факту отримання/неотримання інформаційного запиту від 04.07.2023, а також дані щодо надання відповіді на цей запит.

Судом встановлено, що скерований позивачем запит на отримання публічної інформації від 26.07.2023 стосувався інформації, яка за своїм характером є публічною, що також не заперечується відповідачем.

Отже, суд першої інстанції правильно вважав, що спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З матеріалів справи видно, що запит на отримання публічної інформації від 26.07.2023, позивач надіслав на адресу відповідача, факт вручення цього запиту адресату 03.08.2023 підтверджується інформацією АТ «Укрпошта» про відстеження руху поштових відправлень.

Відповідач стверджує, що отримав згаданий лист із описом вкладення, проте стверджує, що у листі було тільки клопотання про долучення доказів у справі №380/9837/23, а запит позивача не надходив.

Проте, колегія не погоджується із такими доводами апелянта (відповідача), з урахуванням наступного.

Так, згідно з п.1 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 за №736/27181 (далі - Правила), ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Пунктом 1 глави 3 розділу ІІІ Правил визначено, що службовий документ, отриманий установою або створений нею, у тому числі для внутрішнього користування, вважається внесеним до документаційного фонду установи з моменту його реєстрації.

У разі застосування автоматизованої системи реєстрації документів може використовуватися штрих-код. Для вихідних документів штрих-код включає реєстраційний індекс і дату документа та розташовується у межах, зазначених у ДСТУ 4163-2003 для реквізитів бланка, а саме: з кутовим розташуванням реквізитів - 73 мм від початку першого реквізиту, з поздовжнім - 77 мм (пункт 6 глави 3 розділу ІІІ Правил).

Вихідні документи надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службами. Опрацювання документів для відправлення поштовим зв`язком здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (із змінами) (п.1 глави 7 розділу ІІІ Правил).

Згідно з п.3 глави 7 розділу ІІІ Правил, вихідні документи опрацьовуються і надсилаються централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до визначення, наведеного у п.2 Правил, надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі - Правила №270), згруповані поштові відправлення, поштові перекази - внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п`ять і більше, що одночасно подаються для пересилання одним відправником.

Пунктами 66-68 Правил №270 визначено, що у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.

Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності).

Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

З огляду на наведені вище та надані суду докази підтверджуються те, що відповідач в особі його уповноважених осіб 03.08.2023 отримав на пошті конверт із запитом позивача від 26.07.2023, проте не надав відповіді на цей запит.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №805/2982/17-а.

У своїй постанові від 06 вересня 2019 року у справі №128/4752/15-а Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої належними і допустимими доказами відправлення відповіді на запит є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил №270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Проте жодних доказів надання позивачу відповіді на його запит від 26.07.2023 у порядку та строки, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації», відповідачем суду не надано.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги встановлене, колегія суддів констатує неналежний розгляд відповідачем запиту позивача про надання (доступу) інформації від 26.07.2023 та наявність факту порушення відповідачем прав та інтересів позивача у правовідносинах щодо отримання публічної інформації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними.

Водночас, колегія суддів враховує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене позивачем в апеляційному порядку, а тому згідно приписів статті 308 КАС України не являється предметом апеляційної перевірки.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Славської селищної ради Стрийського району Львівської області - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в адміністративній справі №380/24825/23 за позовом ОСОБА_1 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. В. Кухтей