Справа № 640/2074/21
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року 640/2074/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Санресурс» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування постанов в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санресурс» (далі також - ТОВ «Санресурс», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі також Комісія, Регулятор, НКРЕКП, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 443 Додатку до постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1497 від 01.08.2020 "Про встановлення "зелених" тарифів на електричну енергію та надбавки до "зелених" тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання" зі змінами і доповненнями, яким встановлено зелений тарифна електричну енергію, вироблену на об`єкті електроенергетики ТОВ "Санресурс", що використовують альтернативні джерела енергії, а саме енергію сонячного випромінювання;

- визнати протиправним та скасувати пункт 455 Додатку до постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1787 від 30.09.2020 "Про встановлення "зелених" тарифів на електричну енергію та надбавки до "зелених" тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання" зі змінами і доповненнями , яким встановлено зелений тарифна електричну енергію, вироблену на об`єкті електроенергетики ТОВ "Санресурс", а саме енергію сонячного випромінювання;

- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, внести зміни до постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1497 від 01.08.2020 та постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1787 від 30.09.2020, встановивши "зелений" тариф на електричну енергію, вироблену на об`єкті ТОВ "Санресурс", згідно із Законом України "Про альтернативні джерела енергії" у період з 01.08.2020 по 31.12.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2021 залишено без задоволення клопотання представника Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2021 залишено без задоволення клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Санресурс" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2021 продовжено строк розгляду справи.

На виконання положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» адміністративну справу передано до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Ухвалою від 17.07.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Адміністративний позов обґрунтовано невідповідністю оскаржуваних постанов вимогам нормативно-правових актів вищої юридичної сили.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві наголошує, що у межах спірних правовідносин він діяв відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

Такі доводи заперечені позивачем у наданій суду відповіді на відзив.

Відповідачем надано суду заперечення на відповідь на відзив.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Предметом розгляду даної справи є оскарження пункту 443 Додатку до постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 1497 від 01.08.2020 "Про встановлення "зелених" тарифів на електричну енергію та надбавки до "зелених" тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання" (далі також - Постанова № 1497) та пункту 455 Додатку до постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1787 від 30.09.2020 "Про встановлення "зелених" тарифів на електричну енергію та надбавки до "зелених" тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання" (далі також - Постанова № 1787), а також зобов`язання внести зміни до вказаних постанов, встановивши "зелений" тариф на електричну енергію, вироблену на об`єкті ТОВ "Санресурс", згідно із Законом України "Про альтернативні джерела енергії" у період з 01.08.2020 по 31.12.2020.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, Регулятор діє на підставі Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон про НКРЕКП), відповідно до статті 1 якого, НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Статтею 2 Закону про НКРЕКП передбачено, що Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

Відповідно до статті 3 Закону про НКРЕКП Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом , формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг.

Частиною третьою статті 3 Закону про НКРЕКП передбачено, що основними завданнями Регулятора є: забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг.

Разом з тим, механізм стимулювання виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії у вигляді встановлення «зеленого» тарифу визначений Законом про альтернативні джерела.

Відповідно до статті 9-1 Закону про альтернативні джерела, «зелений» тариф встановлюється НКРЕКП, на електричну енергію. вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), генеруючих установках приватних домогосподарств, споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями). Для суб`єктів господарювання та приватних домогосподарств, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії, «зелений тариф» встановлюється до 01.01.2030. «Зелений» тариф встановлюється для кожного суб`єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об`єкта електроенергетики або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу).

Крім цього, зазначеною статтею визначені коефіцієнти «зеленого» тарифу, які диференційовані в залежності від категорії об`єкта електроенергетики, для яких застосовується «зелений» тариф та дати введення в експлуатацію об`єктів електроенергетики або його черг/пускових комплексів.

Разом з тим передбачено, що «зелений» тариф для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії, встановлюється на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року, а саме 58,46 коп/кВт*год без ПДВ (постанова НКРЕКП від 23.12.2008 №1440), помноженого на коефіцієнт «зеленого» тарифу для електричної енергії, виробленої з використанням відповідних джерел енергії. Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для суб`єктів господарювання та приватних домогосподарств встановлюється шляхом перерахування у євро «зеленого» тарифу, розрахованого за правилами Закону, станом на 01.01.2009 за офіційним валютним курсом Національного банку України на зазначену дату, який становив 1080,5460 гривень за 100 євро.

Законом про внесення змін, зокрема, внесені зміни до Закону про альтернативні джерела доповнивши його статтею 94, якою передбачені особливості встановлення «зеленого» тарифу для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з альтеративних джерел енергії, у період з 01.08.2020, а також запроваджені понижуючі коефіцієнти до «зелених» тарифів.

Так, дія зазначеної статті поширюється на суб`єктів господарювання, які відповідно до статті 9-1 Закону про альтернативні джерела виробляють або мають намір виробляти електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні-, та малі гідроелектростанції) на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах).

Для суб`єктів господарювання, визначених частиною першою цієї статті, у період з 01.08.2020 «зелений» тариф встановлюється НКРЕКП за правилами, визначеними статтею 9-1 цього Закону, з урахуванням понижуючих коефіцієнтів, визначених цією статтею, або на рівні граничного (максимального) «зеленого» тарифу.

«Зелений» тариф встановлюється:

а) для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання та/або вітру на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах), шляхом множення встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 9-1 цього Закону для таких суб`єктів господарювання «зеленого» тарифу на понижуючі коефіцієнти:

на рівні 0,925 - для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії вітру на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах), що введені в експлуатацію з 1.07.2015 до 31.12.2019 та складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 2000 кВт та більше;

на рівні 0,975 - для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії вітру на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах), що введені в експлуатацію з 01.01.2020;

на рівні 0,85 - для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва' (пускових комплексах) встановленою потужністю 1 МВт та більше, що введені в експлуатацію 3 01.07.2015 до 31.12.2019;

на рівні 0,925 - для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах) встановленою потужністю до 1 МВт, що введені в експлуатацію з 01.07.2015 до 31.12.2019;

на рівні 0,975 - для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах) встановленою потужністю 1 МВт та більше, що введені в експлуатацію 3 01.01.2020 до 31.10.2020;

на рівні 0,7 - для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах) встановленою потужністю від 1 МВт до 75 МВт, що введені в експлуатацію з 01.11.2020 року до 31.03.2021;

на рівні 0,975 - для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах) встановленою потужністю до 1 МВт, що введені в експлуатацію з 01.01.2020;

на рівні 0,4 - для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах) встановленою потужністю від 1 МВт до 75 МВт, що введені в експлуатацію з 01.04.2021;

на рівні 0,4 - для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з енергії сонячного випромінювання на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах) встановленою потужністю 75 МВт та більше, що введені в експлуатацію з 01.11.2020 року;

б) для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах), що введені в експлуатацію до 30.06.2015 і «зелений» тариф яких нижче або дорівнює граничному (максимальному) «зеленому» тарифу, шляхом множення встановленого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 9-1 цього Закону "зеленого" тарифу на коефіцієнт, що дорівнює 1;

в) для суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах), що введені в експлуатацію до 30.06.2015 і «зелений» тариф яких вище граничного (максимального) «зеленого» тарифу, на рівні граничного (максимального) «зеленого» тарифу.

Для цілей цієї статті граничний (максимальний) «зелений» тариф дорівнює «зеленому» тарифу, встановленому для електроенергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання наземними об`єктами електроенергетики встановленою потужністю більш як 10 МВт, що введені в експлуатацію до 31.03.2013 включно, помноженому на понижуючий коефіцієнт 0,95.

Для інших суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах), що не зазначені у частині третій цієї статті, «зелений» тариф встановлюється шляхом множення встановленого НКРЕКП, відповідно до статті 9-1 цього Закону «зеленого» тарифу на коефіцієнт, що дорівнює 1.

Відтак, враховуючи внесені законодавцем зміни 01.08.2020, на засіданні НКРЕКП, яке відбувалось у формі відкритого слухання, Регулятором розглядалось питання про прийняття постанови НКРЕКП «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання» (з 01.08.2020), зокрема, для позивача.

До того ж, 30.09.2020, на засіданні НКРЕКП, яке відбувалось у формі відкритого слухання Регулятором розглядалось питання про прийняття постанови НКРЕКП «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання» (з 01.10.2020), зокрема, для позивача.

Отже, «зелений» тариф на електричну енергію вироблену 1 чергою СЕС, що розташована за адресою: Закарпатській обл., Виноградівському р-ні, с. Веряця, вул. Садова, земельна ділянка 2, що знаходиться у власності ТОВ «САНРЕСУРС», розраховано із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,85 як для об`єкта електроенергетики встановленою потужністю 1 МВт та більше, що введений в експлуатацію з 1 липня 2015 року до 31 грудня 2019 року та встановлений у розмірі 12,77 (євроцентів за 1 кВт/год).

Крім того, Порядком встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу на електричну енергію для суб`єктів господарської діяльності, споживачів електричну енергію для суб`єктів господарської діяльності, споживачів електричної енергії, у тому числі енергетичних кооперативів, та приватних домогосподарств, генеруючі установки яких виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.08.2019 №1817 (далі - Порядок) встановлений механізм розрахунку «зеленого» тарифу.

Разом з тим, пунктом 1.5 Порядку визначено, що «зелений» тариф для суб`єктів господарювання, споживачів електричної енергії, у тому числі енергетичних кооперативів, та приватних домогосподарств (її, коп. за 1 кВт/год без ПДВ) встановлюється на квартал та розраховується за відповідною формулою:

Водночас, враховуючи прийнятий Закон про внесення змін, НКРЕКП було приведено власні дії у відповідність до вимог Закону про альтернативні джерела та застосовуючи норми Порядку № 1817 та статті 94 Закону про альтернативні джерела енергії проведено перерахунок «зелених» тарифів на електричну енергію для суб`єктів господарської діяльності.

А тому, твердження позивача про те, що ні Закон № 555, ні Порядок 1817 не передбачають застосування будь-яких «понижуючих коефіцієнтів» при встановленні «зеленого» тарифу, не передбачають також жодної можливості перегляду вже встановленого «зеленого» тарифу до завершення кварталу, на який його було встановлено, не ґрунтуються на нормах матеріального права та не відповідають дійсним обставинам справи.

Окремо суд зазначає, що не здійснення НКРЕКП відповідного встановлення «зелених» тарифів згідно з механізмом, що запроваджений статті 94 Закону про альтернативні джерела енергії, склалася би ситуація коли «зелені» тарифи на електричну енергію вироблену з альтернативних джерел енергії не відповідали б Закону України «Про альтернативні джерела енергії».

За такої ситуації це свідчило б про невиконання з боку НКРЕКП вимог Закону про внесення змін.

Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) не було доведено правомірність прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Санресурс» (69057, місто Запоріжжя, вулиця Антенна, будинок 8; ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, місто Київ, вулиця Смоленська, будинок 19; ) про визнання протиправними та скасування постанов в частині, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Балаклицький А. І.