Справа № 420/11711/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Радчука А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (пр. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому позивач просить:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії протиправною;

скасувати Рішення № 53 від 17.01.2024 р. Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком довідки в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2023 р. за вих. № 350/303/9/399; № 350/303/9/399; № 350/303/9/398, які містять дані про заробітну плату за період з 01.06.2022 р. по 31.12.2022 р., враховуючи підстави сплати ЄСВ згідно відповіді командира в/ч НОМЕР_2 від 11.03.2024 р. за вих. № 1044/303/9/177 з моменту виникнення права на пенсію, тобто з 16.09.2023 p.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач - ОСОБА_1 звернувся із заявою від 13.10.2023 р. до Відділу обслуговування громадян №17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з приводу призначення пенсії за віком, однак отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 53 від 16.10.2023 р. про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У подальшому позивач повторно звернувся із заявою від 11.01.2024 р. про призначення пенсії до Відділу обслуговування громадян №17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, де просив призначити пенсію за віком з урахуванням довідок про грошове забезпечення військової частини НОМЕР_2 за 2022 - 2023 рр. Разом із завою додатково подав довідки в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2023р. за вих. № 350/303/9/399 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески; від 20.09.2023р. за вих. № 350/303/9/398 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу 8, п.7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393.

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 53 від 17.01.2024 р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, а також вказано, що його страховий стаж становить 29 років 02 місяці 05 днів, тобто є недостатнім.

Проте, позивач не погоджується із розрахованим відповідачем страховим стажем та стверджує, що на час звернення про призначення пенсії у нього був загальний страховий стаж достатній для призначення пенсії за віком.

Відповідно до даних форми ОК-5 відповідачем було частково зараховано до страхового стажу період з 01.04.2023 р. по 30.09.2023 р. на підставі довідок про грошове забезпечення військової частини НОМЕР_2 , з чим позивач не погоджується. Вважає, що на підставі довідок в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2023р. за вих. № 350/303/9/399 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески; довідки в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2023р. за вих. № 350/303/9/399 про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески; довідки в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2023р. за вих. № 350/303/9/398 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу 8, п.7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393, страховий стаж для призначення пенсії був підтверджений та мав бути врахований для призначення пенсії.

Позивач зазначає, що звернувся до в/ч НОМЕР_2 та отримав відповідь від 11.03.2024 р. за вих. № 1044/303/9/177, у якій зазначено, що єдиний внесок нарахований на суми грошового забезпечення за період з 01.06.2022р. по 31.03.2023р. сплачений своєчасно та в повному обсязі; військова частина НОМЕР_3 знаходиться на фінансовому забезпечені в військовій частині НОМЕР_2 ; станом на 11.03.2024 року військова частина НОМЕР_2 подала об`єднану звітність з ПДФО та ЄСВ за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р.; об`єднана звітність з ПДФО та ЄСВ за 2022 рік не подана з вини колишнього помічника командира військової частини НОМЕР_2 з 12.11.2023р. з фінансово-економічної роботи ; об`єднана звітність з ПДФО та ЄСВ за 2022 рік буде надана по мірі формування звітів в найближчий термін.

На підставі викладеного, не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 53 від 17.01.2024 року щодо відмови у призначенні пенсії та у зарахуванні до страхового стажу періодів, згідно довідок в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2023 р. за вих. № 350/303/9/399; № 350/303/9/399; № 350/303/9/398, які містять дані про заробітну плату за період з 01.06.2022 р. по 31.12.2023 р. та сплату ЄСВ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

02.05.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що умовами призначення пенсії за віком, передбаченими статтею 26 Закону 1058, визначено, що право на пенсію за віком мають особи, які досягли віку 60 років та за наявності відповідного страхового стажу. Згідно поданих документів для призначення пенсії, вік позивача становив 60 років 03 місяці 26 днів, страховий стаж - 29 років 02 місяці 05 днів (необхідний стаж згідно статті 26 Закону 1058 30 років).

За результатами розгляду документів, поданих позивачем, до страхового стажу зараховано всі періоди.

Щодо зарахування до загального трудового стажу позивача довідки в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2023 р. за вих. № 350/303/9/399; № 350/303/9/399; № 350/303/9/398, які містять дані про заробітну плату за період з 01.06.2022 р. по 31.12.2022 р., відповідач зазначив, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), тобто відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон 1788). Отже, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періодів роботи особи після 01.01.2004 (дата набрання чинності Закону 1058) є нарахування та сплата страхових внесків за ці періоди роботи.

З урахуванням викладеного відповідач вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, законах України, а позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

03.05.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує.

У відзиві зазначено, що ОСОБА_1 13.10.2023 та 11.01.2024 звертався до територіальних органів Пенсійного форду України з заявами про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності заяви позивача про призначення пенсії за віком опрацьовувались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. Згідно матеріалів електронної пенсійної справи Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, розглянувши заяву та додані до неї документи, 16.10.2023 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із необхідних 30 років у позивача належним чином підтверджено лише 28 років 11 місяців 05 днів. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, розглянувши заяву та додані до неї документи, 17.01.2024 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із необхідних 30 років у позивача належним чином підтверджено лише 29 років 02 місяців 05 днів.

У зв`язку з викладеним відповідач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не може бути належним відповідачем у даній справі, оскільки не розглядало заяви про призначення пенсії позивачу.

Водночас, відповідач зауважив, що обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періодів роботи особи після 01.01.2004 (дата набрання чинності Закону 1058) є нарахування та сплата страхових внесків за ці періоди роботи.

03.05.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання ухвали суду подано копії пенсійної справи позивача.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались.

З урахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Одеській області за місцем проживання із заявою від 11.01.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі Закон №1058) (а.с. 79-80).

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, вказане звернення позивача до органів ПФУ про призначення пенсії за віком не було першим, оскільки позивач звертався із заявою від 13.10.2023 року (а.с. 74-75).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №/ПС53 від 16.10.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком за заявою від 13.10.2023 року у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 78).

Згідно Розписок-повідомлень, разом із заявами для призначення пенсії позивачем подавались такі документи: Довідка про присвоєння ІН; Паспорт громадянина України; Витяг з реєстру страхувальників; Військовий квиток № НОМЕР_4 ; Довідки про джерела доходів з 01.07.2000 року у кількості 3: № 350/303/9/399; № 350/303/9/398; № 350/303/9/397; документи про стаж, визначені Порядком №637, довідка №373/1/5/691; Трудова книжка серії НОМЕР_5 , - з яких сформовано його пенсійну справу.

Додаткового у заяві від 11.01.2024 року позивач просив призначити пенсію за віком, користуючись довідками про грошове забезпечення військової частини НОМЕР_2 за 2022-2023 рр.

Заява позивача від 11.01.2024 року про призначення пенсії за віком була зареєстрована за №82 та за принципом екстериторіальності була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до п. 1.1 розд. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.01.2024 року №53 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.01.2024 року №82 відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 82).

Відповідно до змісту цього рішення, пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років, вік заявника - 60 років 03 місяці 26 днів. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 30 років, страховий стаж заявника - 29 років 02 місяці 05 днів.

За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів 16.09.2026 року.

Відповідно до позову та відзиву, спірним між сторонами стало питання щодо зарахування позивачу до страхового стажу періодів проходження військової служби у 2022-2023 рр.

Згідно розрахунку стажу «Форма РС-право» за законом № 1058-ІV за заявою від 11.01.2024 року, страховий стаж заявника - 29 років 02 місяці 05 днів (а.с. 81).

За період 2022-2023 рр. до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року.

У заяві від 11.01.2024 року позивач просив призначити пенсію за віком, користуючись довідками про грошове забезпечення військової частини НОМЕР_2 за 2022-2023 рр.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 53 від 17.01.2024 року щодо відмови у призначенні пенсії та у зарахуванні до страхового стажу періодів, згідно довідок в/ч НОМЕР_2 від 20.09.2023 року № 350/303/9/399, № 350/303/9/399, № 350/303/9/398, які містять дані про виплату грошового забезпечення за період з 01.06.2022 р. по 31.12.2023 р. та сплату ЄСВ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі також Закон №1058).

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків (ч. 2).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4).

Згідно умов призначення пенсії, визначених ч. 1 ст. 26 Закону України №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 60-річного віку 15.09.2023 року, отже за наявності страхового стажу не менше 30 років може набути право на призначення пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.01.2024 року №53, позивачу відмовлено в призначенні пенсії, оскільки страховий стаж становить 29 років 2 місяці 5 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Слід зауважити, що чітко визначених періодів зарахованих та не зарахованих позивачу до страхового стажу рішення від 17.01.2024 року не містить.

Відповідно до позову та відзиву, спірним між сторонами стало питання щодо зарахування позивачу до страхового стажу періодів проходження військової служби у 2022-2023 рр.

З аналізу розрахунку стажу «Форма РС-право» за законом № 1058-ІV, судом встановлено, що за період 2022-2023 рр. до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано лише період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року (а.с. 81).

У заяві від 11.01.2024 року позивач просив призначити пенсію за віком, користуючись довідками про грошове забезпечення військової частини НОМЕР_2 за 2022-2023 рр.

Згідно запису у військовому квитку серії НОМЕР_6 , 16.06.2022 року ОСОБА_1 був призваний до лав ЗСУ по мобілізації на підставі Указу Президента України №69/2022 (а.с. 15-16).

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.12.2023 року №369 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_1 , механіка технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 23 грудня 2023 року №116-РС з військової служби у запас за підпунктом "а" (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) відповідно до пункту два частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу частини з 25.12.2023 року (а.с. 17).

Отже, у період з 16.06.2022 року по 24.12.2023 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , яка є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_2 та знаходиться на її фінансовому забезпеченні (а.с. 34).

Разом із заявою про призначення пенсії позивач надавав відповідачу копію військового квитка серії НОМЕР_6 та довідки від 21.09.2023 року №373/1/5/691 за підписом ТВО військової частини НОМЕР_3 , про те, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 16.06.2022 року (а.с. 55-59).

Також позивач надав до органів ПФУ довідки військової частини НОМЕР_2 :

№ 350/303/9/399 від 20.09.2023 року про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески (а.с. 24, 60). Відповідно до цієї довідки, позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) з 16.06.2022 року, за період з червня 2022 року по серпень 2023 року отримав грошове забезпечення, з усіх виплат сплачені страхові внески (єдиний внесок);

№ 350/303/9/398 від 20.09.2023 року про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу 8 п.7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 (а.с. 26, 61);

№ 350/303/9/399 від 20.09.2023 року про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески. Відповідно до цієї довідки, за період з червня 2022 року по серпень 2023 року позивачу нараховано та виплачено грошове забезпечення, з усіх виплат сплачені страхові внески (єдиний внесок) (а.с. 25, 62).

Разом із позовною заявою позивачем подано витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (а.с. 12-14), сформований засобами автоматичних систем ПФУ 28.03.2024 року.

Дослідивши наявні станом на 28.03.2024 року в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» відомості про сплату за позивача страхових внесків, судом встановлено наступне:

за весь 2022 рік в Реєстрі відсутні відомості про сплату за позивача страхових внесків:

за весь 2023 рік в Реєстрі наявні відомості про сплату за позивача страхових внесків.

Проте, згідно розрахунку стажу «Форма РС-право» за законом № 1058-ІV, за період 2022-2023 рр. до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано лише період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року (а.с. 81).

Отже, судом встановлено, що до страхового стажу позивачу не зараховано період проходження військової служби з 16.06.2022 року по 31.03.2023 року, а також з 01.10.2023 року по 24.12.2023 року.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає.

Суд не заперечує, що відповідно до вимог ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, умовою для зарахування до страхового стажу періодів роботи особи після 01.01.2004 (дата набрання чинності Закону № 1058) є нарахування та сплата страхових внесків за ці періоди роботи.

Враховуючи норми ч.ч. 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:

1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 2 статті 24 Закону № 1058-IV даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI.

Стаття 1 Закону надає визначення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема: єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Згідно абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, а саме, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За ч.ч. 11, 12 статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 року у справі № 688/947/17, від 17.07.2019 року у справі № 144/669/17.

Крім того, несплата страхових внесків за спірний період роботодавцем не може бути підставою для незарахування до страхового стажу особи-робітника спірного періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку зі сплати внесків до ПФУ, позивач фактично позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за вказаний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 30.12.2021 року у справі № 348/1249/17.

Позивач надав до суду лист військової частини НОМЕР_2 від 11.03.2024 року вих. №1044/303/9/177 (а.с. 35), яким надано відповідь на заяву позивача від 12.01.2024 року щодо сплати ЄВ, та повідомлено про таке:

єдиний внесок нарахований на суми грошового забезпечення за період з 01 червня 2022 року по 31 березня 2023 року сплачений своєчасно та в повному обсязі;

військова частина НОМЕР_3 знаходиться на фінансовому забезпечені в військовій частині НОМЕР_2 ;

станом на 11.03.2024 року військова частина НОМЕР_2 подала об`єднану звітність з ПДФО та ЄСВ за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року;

об`єднана звітність з ПДФО та ЄСВ за 2022 рік не подана з вини колишнього помічника командира військової частини НОМЕР_2 з фінансово-економічної роботи - начальника служби майора ОСОБА_2 (виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 12.11.2023 року);

в зв`язку з великою кількістю особового складу, який перебуває на фінансовому забезпечені в військовій частині НОМЕР_2 об`єднана звітність з ПДФО та ЄСВ за 2022 рік буде надана по мірі формування звітів в найближчий термін.

На підставі викладеного, суд зазначає, що на позивача у даному випадку не може бути покладена відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків за спірний період, наявність заборгованості підприємства зі страхових внесків та/або не подання ним звітності не може бути підставою для незарахування до страхового стажу відповідного періоду роботи та/або служби.

Так, відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Цей правовий висновок підтримано у постанові Верховного Суду від 30.12.2021 року у справі №348/1249/17, а у постанові від 01.10.2023 року у справі №340/1454/21 Верховний Суд зазначив про відсутність підстав для відступу від цього правового висновку.

Матеріалами справи підтверджується, що у період з 16.06.2022 року по 24.12.2023 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , яка є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_2 та знаходиться на її фінансовому забезпеченні.

Однак, до страхового стажу позивачу не зараховано період проходження військової служби з 16.06.2022 року по 31.03.2023 року, а також з 01.10.2023 року по 24.12.2023 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків.

На момент звернення позивача до суду з даним позовом, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» наявні відомості про сплату за позивача страхових внесків за весь 2023 рік (а.с. 14).

На момент прийняття відповідачем спірного рішення, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» були наявні відомості про сплату за позивача страхових внесків за квітень-вересень 2023 року (а.с. 87).

Вказане пояснюється тим, що військова частина НОМЕР_2 подала об`єднану звітність з ПДФО та ЄСВ за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року після прийняття відповідачем спірного рішення.

За весь 2022 рік в Реєстрі відсутні відомості про сплату за позивача страхових внесків, а в листі військової частини НОМЕР_2 від 11.03.2024 року вих. №1044/303/9/177 (а.с. 35) зазначено, що об`єднана звітність з ПДФО та ЄСВ за 2022 рік не подана з вини колишнього помічника командира військової частини НОМЕР_2 .

Однак, вирішуючи спір суд констатує, що позивач не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку зі сплати страхових внесків та подання звітності.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області при прийнятті оскарженого рішення від 17.01.2024 року №53 протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу період військової служби з 16.06.2022 року по 31.03.2023 року.

Незарахування вказаного періоду також підтверджується розрахунком стажу (а.с. 81).

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області при прийнятті оскарженого рішення від 17.01.2024 року №53, як такого, що не відповідає критеріям ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст.83 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як було зазначено, 15.09.2023 року позивач досяг 60-ти років та, у межах спірних правовідносин, 11.01.2024 року звернувся з заявою про призначення пенсії за віком, яка зареєстрована за №82, відповідно до Закону № 1058-ІV.

Отже, за наведеного законодавчого регулювання, оскільки у межах спірних правовідносин позивач звернувся за пенсією пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, то набув право на призначення пенсії з 11.01.2024 року (з дня звернення із заявою про призначення пенсії).

Суд також враховує, що страховий стаж, який зараховано відповідачем (29 років 2 місяці 5 днів) та страховий стаж, який безпідставно позивачу не зараховано (а саме з 16.06.2022 року по 31.03.2023 року, а також з 01.10.2023 року по 24.12.2023 року), у підсумку перевищує 30 років, необхідний для призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Суд зазначає, що оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України Львівській області і рішення про відмову приймалось саме ним, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права у даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період військової служби з 16.06.2022 року по 31.03.2023 року, а також з 01.10.2023 року по 24.12.2023 року, призначивши йому пенсію за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 11.01.2024 року.

Враховуючи обставини справи та наявність у позивача права на пенсію за віком, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог для ефективного захисту прав позивача відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України.

При цьому, суд зауважує про відсутність в даному випадку дискреції у відповідача в питанні призначення пенсії за віком, оскільки позивач відповідає усім вимогам законодавства щодо призначення цього виду пенсії, згідно ст. 26 Закону № 1058-ІV.

При цьому, вимоги до ГУ ПФУ в Одеській області задоволенню не підлягають.

Що стосується посилання позивача на положення Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1, в частині підтвердження стажу довідками військової частини.

Згідно пункту 1 цього Порядку, він встановлює механізм розрахунку сум грошового забезпечення за періоди служби з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року при призначенні пенсії (переведенні на пенсію) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу (членам їх сімей - у разі призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника), за місяці, за які індивідуальні відомості про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та інформація Державної податкової служби України з податкового розрахунку сум доходу відсутні, а документи про нарахування грошового забезпечення та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (далі - тимчасово окуповані території), знищені у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Отже, цей Порядок регулює питання розрахунку сум грошового забезпечення при призначенні пенсії за періоди служби з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року, та не є застосовним до спірних правовідносин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 770 затверджені Порядок зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2006 року, а також Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2016 р., необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським.

Однак ці Порядки також стосуються певних періодів та не є застосовними до спірних правовідносин.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить задовольнити частково з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 1211,20 грн., де 1211,20 грн. - ставка судового збору сплачена позивачем за звернення до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (пр. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.01.2024 року №53.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період військової служби з 16.06.2022 року по 31.03.2023 року, а також з 01.10.2023 року по 24.12.2023 року, призначивши йому пенсію за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 11.01.2024 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (пр. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук