Справа № 520/15814/24
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14 червня 2024 р. Справа № 520/15814/24
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації по грошовому забезпеченню за період із 2020 року по 08 травня 2022 року в сумі 50 000,00 гривень протиправною;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплатити компенсацію по грошовому забезпеченню за період із 2020 року по 08 травня 2022 року в сумі 50 000,00 гривень;

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку після виключення зі списків Військової частини НОМЕР_1 , період з 09 травня 2022 по 23.04.2024 (715 днів) у сумі 213 785,00 гривень протиправною;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплатити середній заробітку весь час затримки розрахунку після виключення зі списків Військової частини НОМЕР_1 , період з 09 травня 2022 року по 23.04.2024 (715 днів) у сумі 213 785,00 гривень.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суддя зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 6 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позов підлягає поверненню якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу.

Вирішуючи питання наявності підстав для відкриття провадження в адміністративній справі за сформульованими заявником вимогами, включеними одночасно до одного позову, суд виходить за таких підстав та мотивів.

За викладеними у тексті позову позивачем твердженнями, з останнім не проведено остаточного розрахунку при звільненні щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 2020 по 08.05.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Разом із тим, у позовних вимогах позивач зазначив про необхідність зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплатити компенсацію по грошовому забезпеченню за період із 2020 року по 08 травня 2022 року в сумі 50 000,00 гривень та здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплатити середній заробітку весь час затримки розрахунку після виключення зі списків Військової частини НОМЕР_1 , період з 09 травня 2022 року по 23.04.2024 (715 днів) у сумі 213 785,00 гривень.

Усі ці вимоги заявлені заявником одночасно.

Порядок та особливості здійснення компенсації втрати частини доходів врегульований приписами Закону України від 19.10.2000 №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Згідно з статтею 7 Закону України від 19.10.2000 №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Аналогічну норму містить пункт 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Між тим, суд зазначає, що рівень, склад та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям визначені ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі за текстом - Закон України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ) та приписами постанови КМУ від 07.11.2007р. №1294 (01.01.2008р.) і приписами постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 (з 01.03.2018р.).

Прогалини у нормативному регулюванні відносин з проходження громадянами військової служби у лавах Збройних Сил України можуть усуватись нормами Закону України "Про державну службу", Кодексу законів про працю, Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про відпустки" тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті публічної служби в органах та підрозділах служби цивільного захисту.

Оскільки спеціальними актами права з приводу проходження військової служби у лавах Збройних Сил України не передбачено ані порядку та умов проведення розрахунку із особою начальницького складу при звільненні, ані будь-яких застережень з цього приводу, то суд вважає за необхідне поширити на дані відносини дію положень ст.47 КЗпП України, де указано, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. У разі призову роботодавця - фізичної особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період такий роботодавець - фізична особа повинен виконати свої обов`язки, визначені цією статтею, протягом місяця після звільнення з такої військової служби без застосування санкцій та штрафів.

Згідно зі ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

З положень наведених норм права чітко та однозначно слідує, що події звернення до суду із позовом щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має передувати подія виникнення боргу з оплати праці найманого працівника та подія існування затримки остаточного розрахунку при звільненні, котра у часі виникає з наступного календарного дня після припинення публічної служби та завершується у попередній календарний день до дати проведення виплати боргу.

У спірних правовідносинах згадана подія відсутня, оскільки не вирішений спір стосовно відповідності закону управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень з приводу повноти розрахунку із заявником при звільненні.

Проте, незважаючи на те, що подія затримки розрахунку із заявником при звільненні станом на дату звернення до суду відсутня, позивач згідно з ч.1 ст.21 та ч.1 ст.172 КАС України без жодного належного умотивування все ж таки включив до позову вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 172 Кодексу адміністративного судочинства України щодо об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 160 КАС України, позовна заява повертається позивачу, якщо порушено правило об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач може звернутись до суду за захистом свого права в окремих провадженнях, в яких визначить позовні вимоги у відповідності до положень цього Кодексу та зазначить відповідні підстави їх виникнення.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-9, 45, 160, 161, п.1 ч.4 ст.169, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Тітов