Справа № 320/17742/23
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 24.05.2023 дану позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 160, 161 КАС України. Позивачу надано строк, протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків та запропоновано усунути недоліки позовної заяви, шляхом подання до суду вмотивованого письмового обґрунтування щодо пропуску строку звернення до суду та клопотання про поновлення строку, документів на підтвердження та обґрунтування поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, а також уточнену позовну заяву з належним обґрунтуванням порушених прав позивача саме Пенсійний фонд України та визначення належного відповідача.

Дану ухвалу позивачем отримано та 29.06.2023 подано письмове обґрунтування щодо пропуску строку звернення до суду, уточнену позовну заяву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем у строк, встановлений ухвалою суду, були усунені недоліки позовної заяви, проте, заява позивача не була врахована судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Пунктом 3 частини першої статті 294 КАС України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Зважаючи на те, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовної заяви, колегія суддів, керуючись частини 2 статті 312 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, перебіг процесуального строку звернення особи до суду з адміністративним позовом починається з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав або законних інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України установлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві від 12.04.2023 звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу - головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, 18.04.2023, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Не погодившись зі звільненням, позивачем 17.05.2023 подано дану позовну заяву.

Так, статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позивач вказує, що у день звільнення 18.04.2023 їй було вручено копію наказу. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтування підстав відхилення доводів позивача, викладених у поданому на виконання ухвали суду клопотанні.

У свою чергу, встановлені обставини свідчать про те, що позивач дотрималась місячного строку звернення до суду з цим позовом.

Також, повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції зазначено, що позивачем не обґрунтовано порушених прав позивача саме Пенсійним фондом України та не визначено належного відповідача.

Колегія суддів зауважує, що зі змісту поданої позивачем уточненої позовної заяви вбачається, що останньою зазначено про те, що з 01.01.2023 Пенсійний Фонд України став правонаступником її роботодавця - Фонду соціального страхування України у м. Києві.

Проте, приймаючи до уваги формальні вимоги до позовної заяви, передбачені КАС України, та спосіб, у який вони були застосовані у цій справі, колегія суддів вважає, що повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

При цьому, судова колегія враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до статті 6 КАС України та статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви через пропуск строку звернення до суду та до порушення права позивача на доступ до правосуддя.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спірна ухвала суду про повернення позовної заяви є безпідставною та підлягає скасуванню.

За цих умов, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а висновки суду про наявність підстав для повернення позову передчасними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на необхідності при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі з`ясувати, чи мають спірні правовідносини ознаки публічно-правового спору.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 310, 312, 315, 320, 322, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан