Справа № 320/8379/24
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 червня 2024 року Київ № 320/8379/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А.,

ознайомившись з матеріалами адміністративної справи

за позовомОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
провстановлення факту та зобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд:

- встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) із ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , індентифікаційний код НОМЕР_3 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу (з червня 2016 року по 18 березня 2023 року) та перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 .

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснювати виплату грошового забов`язання ОСОБА_2 мені ОСОБА_1 , як його члену сім`ї.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2024 року для розгляду справи №320/8379/24 визначено суддю Білоноженко М.А.

В той же час, згідно з актом від 17 червня 2024 року матеріали справи передані судді лише 17 червня 2024 року, у зв`язку з великим навантаженням в суді.

Пунктами 3, 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Так, предметом спору по справ є:

- встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) із ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , індентифікаційний код НОМЕР_3 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу (з червня 2016 року по 18 березня 2023 року) та перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , який має вирішальне значення для вирішення справи по суті.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснювати виплату грошового забов`язання ОСОБА_2 мені ОСОБА_1 , як його члену сім`ї.

Згідно частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, в силу вимог чинного законодавства обов`язковими для врахування є висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі «Брумереску проти Румунії» (Judgment in the case of Brumarescu v. Romania) принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Для того, щоб судове тлумачення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно, щоб судові рішення були розумно передбачуваними.

Єдність судової практики є запорукою довіри громадян до судової влади, якщо суди у одних і тих самих правовідносини застосовуватимуть одні і ті самі норми законодавства, не інтерпретуючи їх на власний розсуд. Завдяки забезпеченню єдності судової практики реалізується конституційний принцип рівності всіх громадян перед законом і судом, гарантуватиметься стабільність правопорядку, об`єктивність та прогнозованість правосуддя.

Згідно інформації на офіційному веб-сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень» постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 (https://reestr.court.gov.ua/Review/116512563), за позовом фізичної особи до Міністерства оборони України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії касаційну скаргу Міністерства оборони України було задоволено частково, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2022 скасовано, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.05.2022 у справі № 560/17953/21 змінено шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови, в іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.05.2022 залишено без змін.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Суд зазначає, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним, зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За приписами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

В той же час, аналогічні норми щодо не допущення об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. (ч. 4 ст. 172 КАС України).

Отже, зміст наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.

Ураховуючи, що позивач об`єднав в одне провадження кілька вимог, що підсудні різним судам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення цієї позовної заяви позивачеві на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України.

Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

Керуючись частини шостою статті 169, статтями 172, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Київського окружного адміністративного суду

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позабавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя Білоноженко М.А.