Справа № 160/9353/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2024 рокуСправа №160/9353/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" в особі представника Мінкова Сергія Валерійовича до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-
13.02.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 13.02.2024 року через систему «Електронний суд» позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" в особі представника Мінкова Сергія Валерійовича до Тернопільської митниці, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 року.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів, в яких митна вартість визначена не за ціною договору, а за резервним методом, є неправомірними, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів (числові значення складових митної вартості товарів) і жодних розбіжностей такі документи не містили. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.
вартості, митницею було розпочато консультацію між митним органом та декларантом, зокрема, 04.12.2023 направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів наступного змісту: «Початок консультації з митним органом. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, прошу Вас надати документи для
підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо, рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі неподання документів відповідно до ч.2 ст.53 МКУ прошу Вас протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, а саме: копію експортної декларації країни відправлення, каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару, виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.». Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці, окрім наданих раніше до оформлення ЕМД документів, додатково було надано: платіжну інструкцію № 192 від 02.01.2024; додаткову угоду № 1/1 від 12.12.2023; додаткову угоду № 1 від 11.12.2023; комерційну пропозицію № б/н від 27.06.2023; прас-лист від 22.06.2023. Листом № 001-04/01 від 04.01.2024 позивачем повідомлено митницю про те, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами. Так, за результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024, у гр. 33 якого зазначено «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, такі документи: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні документи (договори) на автомобільне перевезення, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також платіжні документи, що містять відомості про вартість автомобільного перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; специфікації, каталоги; - копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено, що товар переміщувався морським видом транспорту із порту відправлення «NINGBO» (Китай) до порту призначення «Рига» (Латвія) та автомобільним видом транспорту від порту призначення до митного кордону України, декларантом згідно договору на міжнародне перевезення від 01.09.2022 № 1092022 на дане перевезення надано рахунок на перевезення від 28.12.2023 № 23-PBT-4425-1, проте акти виконаних робіт, передбачених п. 4.7 до означеного договору та банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за надані послуги згідно зазначеного вище рахунку до митного контролю та оформлення не надано. Також, із порту призначення до митного кордону України, задекларований товар переміщувався автомобільним видом транспорту перевізниками ФОП « ОСОБА_3 », однак декларантом не надано транспортноекспедиційного договору, документів, що містять відомості про вартість перевезення та рахунків про оплату за надані послуги від даних перевізників. Крім того, на вимогу митного органу декларантом для підтвердження числового значення митної вартості додатково надано банківський платіжний документ від 02.01.2024 № 192. Згідно даного платіжного документа оплата за товар здійснювалася за специфікаціями від 30.06.2023 № 2, від 05.07.2023 № 3, від 10.07.2023 № 4, проте декларантом не надано до митного контролю та оформлення специфікації від 30.06.2023 № 2 та від 05.07.2023 № 3, що унеможливлює віднести даний платіжний документ до задекларованого товару. Прайс-лист від 22.06.2023 № б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, що обмежує конкурентність. Таке може свідчити про неповне включення витрат, пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України. Декларантом 04.01.2024 надіслано лист від № 001-04/01 та повідомлено митний орган про надані додаткові документи та неможливості подання ще будь-яких додаткових документів. заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, вказано про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості аналогічного товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено за ЕМД від 06.11.2023 № UA204060 /2023/ 011493 на рівні 3,1 дол. США/кг. (Товар № 99 - Інструменти для буріння, без вмісту природних або штучних алмазів, з робочою частиною з металу:RQ00190360/ Бурове долото - 90шт. Торговельна марка SOTECH Виробник SOTECH INTERNATIONAL CO.LTD. Країна виробництва CN). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.». Отже, джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості №UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості товарів, зокрема, товару № 1 згідно з ЕМД від 06.11.2023 № UA204060 /2023/ 011493 на рівні 3,1 дол. США/кг. (Товар № 99 - Інструменти для буріння, без вмісту природних або штучних алмазів, з робочою частиною з металу:RQ00190360/ Бурове долото - 90шт. Торговельна марка SOTECH Виробник SOTECH INTERNATIONAL CO.LTD. Країна виробництва CN). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Відтак, Тернопільська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2024 зазначена вище справа розподілена та 14.02.2024 року передана судді Пруднику С.В.1
15.04.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду.
29.04.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання представника Тернопільської митниці Кучерка Дмитра Анатолійовича про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 22.03.2023 ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією YONGKANG NANTIAN INDUSTY&TRADE CO. LTD. (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № NNT-1-2023TD на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
В подальшому компанією Продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікацій №3 від 05.07.2023 та №4 від 10.07.2023, рахунків-фактур №NT23H127506 та №NT23H127507 від 10.10.2023, пакувальних листів від 10.10.2023 було здійснено поставку ТОВ «"ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" товарів.
Товарна партія поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.
Базис поставки FOB, визначений в Міжнародних торговельних правилах «Інкотермс 2010» покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.
Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Таким чином, складовими митної вартості товару є інвойсна вартість товару та вартість перевезення товару в місце призначення (до кордону України).
Митна вартість зазначених товарів підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством надано митному органу документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: зовнішньоекономічний контракт № NNT-1-2023TD від 22.03.2023; додаток (специфікація) до нього №3 від 05.07.2023; пакувальний лист від 10.10.2023; рахунок-фактура (інвойс) №NT23H127506 від 10.10.2023.
Для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємством надано митниці: коносамент №YJHYCK23100075 від 03.10.2023; автомобільну накладну №UA-2812-1АМТ від 28.12.2023; рахунок №23-РВТ-4425-1 від 28.12.2023; заявка на перевезення №37-1 від 29.08.2023; договір №1092022 від 01.09.2022.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, товариству було направлено електронне повідомлення наступного змісту: «Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, прошу Вас надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. - каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.».
Листом №002-04/01 від 04.01.2023 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» додатково надано митниці прайс-лист від 22.06.2023, комерційну пропозицію від 27.06.2023, додаткову угоду №1 від 11.12.2023 та №1-1 від 12.12.2023, платіжну інструкцію в іноземній валюті №192 від 02.01.2024, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
04.01.2024 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA403020/2024/000003/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих Товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до пункту 2 частини 3 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Загальна різниця митних платежів ( ПДВ та ввізне мито) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 34 179,08 грн.
Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графах 47 «Нарахування платежів» та 47 В Подробиці розрахунків зазначеної вище ЕМД.
Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження митної вартості товару, підприємством було надано митному органу документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: зовнішньоекономічний контракт № NNT-1-2023TD від 22.03.2023р.; специфікацію №4 від 10.07.2023; пакувальний лист від 10.10.2023; рахунок-фактура №NT23H127507 від 10.10.2023.
Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємством надано митниці: коносамент №YJHYCK23100075 від 03.10.2023; автомобільну накладну №UA-2712-1АМТ від 27.12.2023; рахунок №23-РВТ-4425-1 від 28.12.2023; заявка на перевезення №37-1 від 29.08.2023; договір №1092022 від 01.09.2022.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, товариству було направлено електронне повідомлення наступного змісту: «Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, прошу Вас надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо, рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі неподання документів відповідно до ч.2 ст.53 МКУ прошу Вас протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, а саме: копію експортної декларації країни відправлення, каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару, виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».
Листом №001-04/01 від 04.01.2023 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» додатково надало митниці прайс-лист виробника від 22.06.2023, комерційна пропозиція від 27.06.2023, додаткова угода №1 від 11.12.2023 та додаткова угода №1-1 від 12.12.2023, банківська платіжна інструкція №192 від 02.01.2024, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
04.01.2024 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA403020/2024/000002/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих Товарів №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до пункту 2 частини 3 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Загальна різниця митних платежів (ПДВ, ввізне мито) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею склала 21 146,15 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в гр. 47, 47 В Подробиці розрахунків означеної ЕМД.
Не погоджуючись із здійсненим відповідачем коригуванням митної вартості імпортованого товарів, Товариство звернулось до суду з позовом у даній справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.
При цьому, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічне тлумачення зазначених правових норм висловлене Верховним судом в правовій позиції, сформованій та висловленій у постановах: по справі № 21-127а15 від 31.03.2015, по справі №815/4477/15 від 21 січня 2020 року, по справі №813/1350/14 від 14 січня 2020 року, по справі №160/8775/18 від 18 грудня 2019 року, по справі №804/2957/17 від 12 грудня 2019 року, по справі №814/2602/15 від 14 листопада 2019 року.
Так, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, у графі 33, митниця зазначає нижчевикладені розбіжності, які на її думку, унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування: в рішенні № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 та №UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити для ідентифікації ввезеного товару
Умовою оплати за Специфікацією №3 від 05.07.2023 є оплата в розмірі 7918,60 дол. США, яка здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.
У ході консультацій із митним органом, позивачем до митниці, листом №002-04/01 від
04.01.2024 надано додаткову угоду №1 від 11.12.2023 та додаткову угоду №1-1 від 12.12.2023.
Змістом яких змінено умови оплати (п.6 специфікації №3 від 05.07.2023), а саме: попередня оплата в розмірі 7918,6 дол. США та змінено строк поставки (п.2 специфікації №3 від 05.07.2023), а саме: грудень 2023-січень 2024.
Цим же листом до митниці було надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №192 від 02.01.2024.
Умовою оплати за Специфікацією №4 від 10.07.2023 є оплата в розмірі 4262,40 дол. США, яка здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.
У ході консультацій із митним органом, позивачем до митниці, листом №001-04/01 від 04.01.2024 надано додаткову угоду №1 від 11.12.2023 та додаткову угоду №1-1 від 12.12.2023.
Змістом яких змінено умови оплати (п.6 специфікації №4 від 10.07.2023), а саме: попередня оплата в розмірі 4262,40 дол.США та змінено строк поставки (п.2 специфікації №4 від 10.07.2023), а саме: грудень 2023-січень 2024.
Цим же листом до митниці було надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №192 від 02.01.2024.
Додатково, товариством разом із позовною заявою надається платіжна інструкція в іноземній валюті №192 від 02.01.2024 з відмітками банку, виписку з банківського рахунку декларанта за січень 2024.
Таким чином надані підприємством документи у повній мірі містять усю необхідну інформацію про товари.
В рішенні № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 та № UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: транспортні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не уключені у вартість товару, а також платіжні документи, що містять відомості про вартість автомобільного перевезення оцінюваних товарів
Зазначене зауваження митниці є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Документи, що були надані митному органу містять у собі всі необхідні відомості передбачені ч.6 ст.53 МКУ.
Таким чином можна дійти висновку, що митний орган міг здійснити перевірку числових значень складових митної вартості.
Позивачем, додатково із позовною заявою додаються акт виконаних робіт від 05.01.2024 та платіжна інструкція в іноземній валюті №21 від 31.01.2024, яка підтверджує оплату рахунку №23-РВТ-4425-1 від 28.12.2023.
В рішенні № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 та №UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Зазначені підстави для коригування є необґрунтованими, оскільки у самому твердженні митницею зазначено та пунктом 8 частини 2 статті 53 МКУ чітко визначено, що такі документи подаються у випадку, якщо страхування здійснювалось. У своєму запиті митниця не зазначила ніяких доводів щодо того що при перевезенні зазначеної партії товару здійснювалось страхування товару. В даних випадках страхування не здійснювалось, тому зазначені митницею документи товариством на підтвердження визначеної митної вартості товару не подавались, а вимога митниці про їх надання протирічить згаданій вище правовій нормі.
В рішенні № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 та №UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: копію митної декларації країни відправлення
Зазначені твердження митниці є безпідставними, оскільки копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Контрактом №FT/15 від 05.12.2022 (п.3.5, п.3.6) сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація країни відправлення відсутня.
Таким чином, підприємство не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені Контрактом.
Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ані України, ані КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні Контракту.
Змінами, внесеними до частини першої ст.53 МКУ (згідно ЗУ від 02 жовтня 2019 року № 141-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо деяких питань функціонування авторизованих економічних операторів"), виключено вимогу щодо подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, одночасно з митною декларацією.
Відповідно, з урахуванням внесених змін разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Кодексом, - декларація митної вартості згідно з частиною другою ст. 264 МКУ.
Таким чином, зауваження митниці про відсутність копії митної декларації протирічить положенням Митного кодексу.
Враховуючі надані до митного оформлення документи, які підтверджують вартість товару, що підлягає сплаті, у повідомленні митницею не зазначено у зв`язку з якими розбіжностями в документах, впливаючими на правильність визначення митної вартості, висувається вимога про надання копії митної декларації країни відправлення.
Копії митних декларацій країни відправлення у підприємства відсутні в зв`язку з чим надання їх є неможливим.
Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 року у справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
В рішенні № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 та №UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: "декларантом не надано висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару"
Відповідні твердження митниці є безпідставними та необґрунтованими, тому що: згідно з частиною 3 ст. 53 МКУ надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства. У декларанта відсутні означені митницею документи. Крім того, відповідно до ч.2 ст.53 МКУ означені документи не відносяться до документів, які повинні надаватись для підтвердження митної вартості товарів, тому вимоги митниці про їх надання є безпідставними.
В рішенні № UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено наступне: відповідно до пункту 3.4 договору від 22.03.2023 №NNT-1-2023TD у коносаменті продавець у графі Consignee повинен вказати одержувача вказаного у специфікації до договору, однак у коносаменті від 03.10.2023 №YJHYCK23100075 одержувачем виступає P&B Terminal SIA, що не відповідає інформації, зазначеній у специфікації від 05.07.2023 №3
Відповідні зауваження митниці є необґрунтованими, адже: Доставка товарів здійснювалась за договором ТЕО №1092022 віл 01.09.2022, укладеного між P&B Terminal SIA (експедитор) та між ТОВ Торговий дім АМТ (клієнт).
З умов договору №1092022 від 01.09.2022 вбачається, що п.п. 2.2.2 цього договору передбачено, що Експедитор має право представляти інтереси Клієнта у взаємовідносинах з державними органами, юридичним і фізичними особами з питань транспортування вантажу.
Можна дійти висновку, що коносамент №YJHYCK23100075 від 03.10.2023 є домашнім коносаментом.
Домашній коносамент- коносамент, який перевізник або експедитор, що виконує функції перевізника, оформляє в порту відправлення.
Таким чином, з вищезазначеного виходить, що компанія P&B Terminal SIA, керуючись умовами договору ТЕО №1092022 від 01.09.2022 була вказана у коносаменті YJHYCK23100075 від 03.10.2023 як вантажоотримувач.
Крім того, слід зазначити, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зазначення компанії P&B Terminal в графі 2 коносаменту №YJHYCK23100075 від 03.10.2023 ніяким чином не впливає на визначення числових значень митної вартості товару.
Більш того, коносамент формувався та надавався товариству компанією-Перевізником, тому ТОВ «Торговий Дім «АМТ» не мало та не могло мати жодного впливу на можливість внесення будь-яких додаткових відомостей до коносаменту.
Саме у такому вигляді, як його було надано компанією-Перевізником товариству, останнім його було надано митниці.
В рішенні № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено, що товар переміщувався морським видом транспорту із порту відправлення «NINGBO» (Китай) до порту призначення «Рига» (Латвія) та автомобільним видом транспорту від порту призначення до митного кордону України, декларантом згідно договору на міжнародне перевезення від 01.09.2022 № 1092022 на дане перевезення надано рахунок на перевезення від 28.12.2023 № 23-PBT-4425-1, проте акти виконаних робіт, передбачених п. 4.7 до зазначеного вище договору та банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати за надані послуги згідно зазначеного вище рахунку до митного контролю та оформлення не надано
Відповідні твердження митного органу є безпідставними, оскільки, відповідно до п.4.7 договору ТЕО №1092022 від 01.09.2022 сторони щомісяця складають та підписують акт виконаних робіт . Експедитор, не пізніше 5 числа місяця, що слідує за звітнім, направляє на адресу Клієнта Акт виконаних робіт за попередній місяць.
Товариством із позовною заявою додаються підписаний сторонами акт виконаних робіт від 05.01.2024 та належним чином завірену банківську платіжну інструкцію №21 від 31.01.2024, яка підтверджує оплату рахунку №23-РВТ-4425-1 від 28.12.2023.
Як вбачається, акт виконаних робіт та платіжна інструкція №21 були складені вже після винесення оскаржуваного рішення митного органу, таким чином їх надання раніше було неможливим.
В рішенні № UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: Крім того, із порту призначення до митного кордону України, задекларований товар переміщувався автомобільним видом транспорту перевізником ФОП « ОСОБА_2 », однак декларантом не надано транспортноекспедиційного договору, документів, що містять відомості про вартість перевезення та рахунків про оплату за надані послуги від даного перевізника.
В рішенні № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: Також, із порту призначення до митного кордону України, задекларований товар переміщувався автомобільним видом транспорту перевізниками ФОП « ОСОБА_3 », однак декларантом не надано транспортноекспедиційного договору, документів, що містять відомості про вартість перевезення та рахунків про оплату за надані послуги від даних перевізників
Зазначені підстави для коригування є безпідставними та необґрунтованими, оскільки перевезення контейнерів з товарами здійснювалось в усіх трьох випадках на підставі договору ТЕО від 01.09.2022 №1092022 з компанією P&B Terminal SIA, ОСОБА_4 , з якою декларантом здійснються розрахунки щодо перевезення контейнерів до пункту призначення.
Експедитор, за умовами договору, має право від свого імені укладати в інтересах декларанта договори з іншими суб`єктами господарювання для виконання зобов`язань за договором. (п.2.1.2 договору).Стосунки з безпосередніми перевізниками має лише експедитор . Ніяких стосунків з ФОП « ОСОБА_2 » та ФОП « ОСОБА_3 », як перевізником у декларанта немає, а тому документи , які містять відомості про наявність договірних відносин з безпосереднім перевізником, у товариства відсутні.
В рішенні № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: Крім того, на вимогу митного органу декларантом для підтвердження числового значення митної вартості додатково надано банківський платіжний документ від 02.01.2024 № 192. Згідно даного платіжного документа оплата за товар здійснювалася за специфікаціями від 30.06.2023 № 2, від 05.07.2023 № 3, від 10.07.2023 № 4, проте декларантом не надано до митного контролю та оформлення специфікації від 30.06.2023 № 2 та від 05.07.2023 № 3, що унеможливлює віднести даний платіжний документ до задекларованого товару.
Позивачем у ході консультацій з митним органом, підприємством листом №001-04/01 від 04.01.2024 належним чином завірену банком платіжну інструкцію №192 від 02.01.2024.
Додатково позивачем разом із позовною заявою додається заявка на купівлю іноземної валюти №216 від 02.01.2024 та виписка з банківського рахунку декларанта за січень 2024, вищезазначені документи підтверджують повну оплату за специфікацією №4 від 10.07.2023.
В рішенні № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: Прайс-лист від 22.06.2023 № б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, що обмежує конкурентність.
В рішенні № UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 митниця зазначає: Прайс-лист від 31.12.2023 № б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, що обмежує конкурентність
Зазначені підстави для коригування є безпідставними та необґрунтованими, оскільки митний орган, у рішенні №UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 зазначає, що позивачем було надано прайс-лист від 31.12.2023, у той час як товариством, у ході консультацій із митним органом, листом №002-04/01 від 04.01.2024 було надано прайс-лист від 22.06.2023, таким чином незрозуміло, який саме документ досліджувала митниця.
До того ж, прайс-лист та комерційна пропозиція є документами довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа та комерційної пропозиції.
Згідно із загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист та комерційна пропозиція мають містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Надані митному органу у ході консультацій прайс-лист від 22.06.2023 та комерційна пропозиція від 27.06.2023 у повній мірі містять усі необхідні відомості для ідентифікації цих товарів та знайшли своє підтвердження у первинних документах: Специфікації №3 від 05.07.2023 та №4 від 10.07.2023, інвойсах №NT23H127507 від 10.10.2023 та №NT23H127507 від 10.10.2023, пакувальних листах від 10.10.2023.
Прайс-лист та комерційна пропозиція не можуть вважатися первинними документами і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі та комерційній пропозиції певних відомостей не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Таким чином, зауваження митного органу щодо прайс-листа не є підставою для неврахування його, як документу, на підтвердження заявленої вартості товару.
Щодо правильності обрання відповідачем методу для визначення митної вартості.
В гр. 33 спірного рішення №UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 митницею зазначено: Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості аналогічного товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено за ЕМД від 06.11.2023 № UA204060 /2023/ 011493 на рівні 3,1 дол. США/кг. (Товар № 99 - Інструменти для буріння, без вмісту природних або штучних алмазів, з робочоючастиною з металу:RQ00190360/ Бурове долото - 90шт.Торговельна марка SOTECH Виробник SOTECH INTERNATIONAL CO.LTD Країна виробництва CN).
Відповідні твердження є протиправними, як вбачається з наведеного вище змісту граф 33 оскаржуваних рішень митниці, у них зазначені лише дати раніше оформлених ЕМД, їх реєстраційний номер та рівень до якого скориговано митну вартість.
При цьому у рішеннях загальну кількість партії раніше оформлених товарів, загальну вагу товарної партії, вагу одиниці товару та розрахунок митної вартості, не наведені: торгова марка, технічні характеристики товару, метод за яким скориговано митну вартість, що має значення, оскільки ціна задекларованого товару встановлювалась виходячи з їх технічних характеристик та кількості.
При цьому ідентифікація раніше оформлених митницею товарів, на підставі лише зазначених митницею відомостей не можлива, тобто митницею зазначене посилання виключно на раніше оформлені митні декларацію, і не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до неї документами.
У ході консультацій, до прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, митницею представнику підприємства для ознайомлення, з метою можливості проведення аналізу розрахунку, не надавалась інформація та документи щодо товару, раніше оформлених органами доходів та зборів, хоча у листах-відповідях на електронні повідомлення від митниці декларанту, підприємством заявлялась вимога про їх надання, що було проігноровано митним органом.
Тим самим митницею було порушено один із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини 1 статті 8 МКУ), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі. Це означає що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.
Верховний Суд, розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товарів з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування» (постанова ВС від 22.04.2019 № 815/6242/17 ).
Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.
Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів. Таке тлумачення зазначеної правової норми повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 03.04.2018р. у справі №809/453/17.
Відповідно до ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Згідно з ч.1 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 року та № UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 року - є протиправними та належать до скасування.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
Також, у рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Виходячи з викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 3028 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 3028 грн. підлягає стягненню з Тернопільської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АМТ" в особі представника Мінкова Сергія Валерійовича до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403020/2024/000002/2 від 04.01.2024 року;
Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403020/2024/000003/2 від 04.01.2024 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник