Справа № 371/461/24
Суддя: Кириленко М. О.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний № 371/461/24
Номер провадження № 2-а/371/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2024 р. м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Кириленко М.О.,

за участі секретаря судового засідання Петренко В.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження м. Миронівка адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу зафіксоване не автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу зафіксоване не автоматичному режимі.

В обґрунтуванні поданого позову зазначивши, що він 23 березня 2024 року, близько 20-ї години, рухався керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 на 106 кілометрі автодороги Київ- Знам янка. На зазначеній ділянці дороги попереду нього, в попутному напрямку, на підйом рухався грузовий автомобіль. Швидкість даного автомобіля була незначна, менше 30 км/год. Коли він приблизився до зазначеного автомобіля, то його водій з їхав на узбіччя та надав йому можливість безперешкодно рухатися далі. ОСОБА_1 фактично здійснив випередження транспортного засобу, який рухався у попутному напрямку із незначною швидкістю, менше 30 км/год. не виїжджаючи на смугу зустрічного руху. Після здійснення даного маневру автомобіль під його керуванням наздогнав автомобіль патрульної поліції, та йому було подано сигнал зупинитись.

Після зупинки його автомобіля, поліцейським СРПП ВП № 2 Обухівського РУП Даніловим О.В. була винесена постанова серії ББА № 116143, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі.

Згідно до оскаржуваної постанови він, ОСОБА_1 , 22.03. 2024 року, о 20 год. 06 хв. на 106 км. автодороги Київ- Знам янка здійснив обгін попутнього транспортного засобу, який рухався більше 30 к/год. при цьому перетнув суцільну лінію розмітки 1.1 ( вузька суцільна лінія ) чим порушив п.п. 34.1.1 ПДР України. Дії ОСОБА_2 кваліфікували за ч. 1 ст. 122 КУпАП та піддано покаранню у виді штрафу 340 грн.

ОСОБА_1 пояснював співробітникам поліції, що фактично здійснив випередження транспортного засобу, який рухався із незначною швидкістю по краю узбіччя дороги, не перетинаючи вузьку суцільну лінію. Мої заперечення до уваги взяті не були. Вважає оскаржувану постанову від 22 березня 2024 року серії ББА № 116143 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконною такою, що підлягає скасуванню виходячи із наступного. Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова.

В зв`язку з наведеним просить скасувати постанову від 22 березня 2022 року, серії ББА №116143 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не автоматичному режимі.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеному позовного провадження.

23.04.2024 року на адресу суду надійшло заперечення проти адміністративного позову. В обґрунтуванні поданого заперечення зазначивши, що 22.03.2024 року, приблизно о 20 год 06 хв Позивач керував автомобілем ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись на 106 км а/д Київ-Знам`янка, Обухівського р-ну, Київської області, здійснив обгін попутного т/з, який рухався більше ЗО км/год, при цьому перетнув суцільну лінію розмітки (вузька суцільна лінія). Фіксування керування автомобіля марки ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_2 проводилось на нагрудну бодікамеру поліцейського, з якого вбачається, що Позивач рухаючись на 106 км а/д Київ-Знам`янка, Обухівського р-ну, Київської області, здійснив обгін попутного т/з, який рухався більше 30 км/год, при цьому перетнув суцільну лінію розмітки (вузька суцільна лінія), чим порушив вимоги горизонтальної дорожньої розмітки п.п. 8.5.1 ПДР України, що і стало причиною зупинки / транспорту. При перевірці документів працівник поліції представився: назвав своє прізвищ^ ім`я, по батькові, звання та посаду. Нагрудна камера працювала, що підтверджується відеозаписом. Про здійснення відеофіксації старший сержант поліції ОСОБА_3 попередив ОСОБА_1 . На відео правопорушник зізнається у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1. ст. 122 КУпАП. Також зазначивши, що на ОСОБА_1 складено адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Отже по запису відео реєстратора з нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 здійснював обгін попутного транспортного засобу, що рухався попереду та здійснив обгін через вузьку суцільну, що стало причиною зупинки.

В зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

03.05.2024 року на адресу суду надійшли від позивача письмові пояснення. В обґрунтуванні поданих пояснень зазначивши, що ухвалою суду від 04 квітня 2024 року відповідачу надано п`ятиденний строк для подання відзиву після отримання ухвали. У зазначений час відповідач має подати до суду відзив, однак ОСОБА_1 зазначає що відзив на позовну заяву він не отримав. 26 квітня 2024 року поштовим відправленням отримав заперечення проти позову датоване 23 квітня 2024 року за підписом поліцейського СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Олександра Данілова. Заперечення проти адміністративного позову не являється належним і допустимим процесуальним документом у справі. Також зазначивши, що з відеозапису вбачається, незаконність зупинки транспортного засобу, перевірки документів та фактичного проведення обшуку без пояснення будь яких правових підстав. ОСОБА_1 зазначив, що з не зрозуміло із чого виходив відповідач направляючи до суду заперечення проти адміністративного позову, підписане особою, яка не є стороною по справі. Виходячи з наведеного, заперечення про позову та додані документи та матеріали не являються належним та допустимим доказами у справі.

Позивач в судовому засіданні поданий позов підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином. Причини неявки до суду не повідомив.

Врахувавши доводи позивача, наведені в позовній, заслухавши думку позивача, дослідивши в судовому засіданні письмові та електронні докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до змісту постанови серії ББА № 116143, 22.03.2024 року близько 20:06 год. 106 км автодороги Київ-Замянка здійснив обгін попутного транспортного засобу який рухався більше 30 км/год при цьому перетнув суцільну лінію розриву (вузька суцільна лінія), чим порушив п.п. 34 1.1ПДР України. Чим вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Вказану постанову позивач отримав 22.03.2024 року, а позовну заяву подав до суду 01.04.2024 року, тобто у межах десятиденного строку, передбаченого ч. 2 ст.286 КАСУ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.3 ч.1ст.23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 9 ч. 1ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, відповідачем до заперечення проти адміністративного позову долучено відеозаписи із нагрудної камери інспектора поліції.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він керував транспортним засобом ВАЗ-21099 д.н.з . НОМЕР_2 та перетннув суцільну лінію розмітки (вузьку суцільну лінію), чим порушив п.п. 34.1.1. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч.1ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Позивач на підтвердження неправомірності оскаржуваної постанови серії ББА № 116143 від 22.03.2024 щодо обставин події, яка відбулась 22.03.2024 року о 20-06 год, не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Як видно, обставини, викладені у позовній заяві ОСОБА_1 , зводяться тільки до того, що позивач здійснив випередження транспортного засобу, який рухався із незначною швидкістю по краю узбіччя дороги, не перетинаючи вузьку суцільну лінію .

Поряд з цим, вказані доводи позивача спростовуються наданими суду відеозапису, проти якого позивач не заперечував, та зазначив. Що на відеозапису дійсно його автомобіль.

Так, із наданого представником відповідача відеозаписом з автореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудної камери працівників поліції долученого до матеріалів справи встановлено, що 22.03.2024 позивач рухався по автодорозі 106 км а/д Київ-Знамянка автомобілем ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_2 , з наданих відео записів вбачається працівник поліції пояснив причину зупинки, а саме порушив знак «обгін заборонено» та перетнув суцільну лінію розмітки (вузька суцільна лінія), надалі повідомили про здійснення відео фіксації, надання неправомірної вигоди працівникам поліції та просили пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи. ОСОБА_1 надав пояснення, що поспішав. Також того дня, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено постанову про вчинення адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та про здійснення поверхневої перевірки, на що ОСОБА_1 не заперечував.

Суд критично відноситься до посилань позивача викладених у письмових поясненнях, та наданих у під час судового засідання, про належність достовірних доказів вчинення правопорушення, та здійснення фактичного проведення обшуку без пояснення будь-яких правових підстав, оскільки дані твердження позивача повністю спростовуються переглянутими в судовому засіданні матеріалами відеофіксації вчиненого правопорушення, з яких достеменно встановлено, що позивач керував транспортним засобом ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_2 та вчинив інкриміноване йому правопорушення, яке зафіксоване на бодікамеру працівника поліції.

Зазначене підтверджує обставини зазначені в постанові серії ББА № 116143 від 22.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п.п. 34 1.1 ПДР України Правил дорожнього руху.

Відтак, суд приходить до висновку, що в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Таким чином, самі лише заперечення позивача не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач, мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч. 1 ст.8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Втім, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 122 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Приймаючи рішення, суд враховує, що визначений правовою нормоюст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

Відтак, зважаючи, що інспектор поліції в межах своїх повноважень і з дотриманням встановленого законом порядку обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і при дослідженні доказів, за визначеного правового врегулювання, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати по справі становлять 1211 грн. 20 коп., які слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, 241, 246 КАС, ст.122 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу зафіксоване не автоматичному режимі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Миронівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 травня 2024 року.

Суддя М. О. Кириленко