Справа № 120/6738/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 червня 2024 р. Справа № 120/6738/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач ) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 03.06.2022 та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 07.11.2022 Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій, як медичному працівнику, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, відповідач листом від 18.11.2022 відмовив позивачу у здійсненні такої виплати. Відмова мотивована відсутність у позивача необхідного стажу 30 років для виплати спірної винагороди відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, складає 29 років 5 місяців 14 днів. При цьому зазначено, що період проходження військової служби на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, можливо зарахувати лише при умові надання уточнюючої довідки з військової частини про характер виконуваних робіт.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, у письмовому провадженні. Також, даною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а також зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду з цим позовом. Так, відповідач зазначає, що 26.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про допризначення пенсії та надання грошової допомоги в розмірі 10 пенсій відповідно до Закону № 1058.

Розгляд заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області за принципом екстериторіальності.

За наслідками розгляду вказаної заяви було прийнято рішення про відмову у призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій №68 від 30.08.2022, яке позивачем не оскаржене та, відповідно, є чинним.

Також зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні з 03.06.2022 та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), з урахуванням даних про стаж та заробітну плату.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати.

Пунктом 2 Порядку визначено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної власності на посадах, що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Згідно з військовим квитком ГР № НОМЕР_1 у період з 18.08.1987 по 31.12.1992 роки позивач проходив строкову військову службу в медичній службі.

Період проходження військової служби на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, можливо зарахувати лише при умові надання уточнюючої довідки з військової частини про характер виконуваних робіт. Страховий стаж позивача становить 43 роки 09 місяців 21 день. Стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, складає 29 років 5 місяців 14 днів. Таким чином, правових підстав для нарахування та виплати допомоги в розмірі 10 пенсій відповідно до Закону № 1058 немає, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 35 років.

З"ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 03.06.2022 та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

07.11.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення, як медичному працівнику, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, відповідач листом від 18.11.2022 відмовив позивачу у здійсненні такої виплати. Відмова мотивована відсутність у позивача необхідного стажу на таких посадах ( для чоловіків - 35 років ) для виплати спірної винагороди відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, складає 29 років 5 місяців 14 днів. При цьому зазначено, що період проходження військової служби на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, можливо зарахувати лише при умові надання уточнюючої довідки з військової частини про характер виконуваних робіт.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейська соціальна хартія від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок № 1191).

Згідно з п. 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу процитованих норм законодавства слідує висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Згідно з п. "в" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" встановлюються такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу.

Одночасно, наказом Міністерства оборони України від 23.03.2017 року № 168, відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, серед яких у п.2 "амбулаторно-поліклінічні заклади" значиться медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею) та медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України).

Постановою КМУ від 04.11.93 року № 909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", в Розділі 2 «Охорона здоров`я» якого зазначено найменування закладів і установ: лікарняні заклади профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці,Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри, а також зазначено найменування посад: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Як свідчать записи, вчинені у військовому квитку ГР № 207781, виданому на цм"я позивача, позивач проходив військову службу в період з 08.04.1981 по 18.04.1983 та з 18.08.1987 по 31.12.1992 року, зокрема з 08.04.1981 по 04.1981 позивач був курсантом, з 04.1981 по 04.1983 проходив військову службу на посаді санінструктора; з 08.1987 по 06.1989 був слухачем; в періоди з 08.1989 по 05.1991, з 05.1991 по 11.1991, з 11.1991 по 07.1992 та з 09.1992 по 12.1992 був начальником медичної служби та начальником медичного пункту (а.с. 17-18 ).

Відповідно до записів в трудовій книжці, оформленій на позивача, з 12.04.1981 по 18.04.1983 року позивач проходив службу в армії ( запис №3 ).

Згідно з довідкою від 16.02.2010 №13, виданою Вінницьким об"єднаним міським військовим комісаріатом капітану м/с запасу ОСОБА_1 , 1962 року народження, він проходив службу з 18.08.1987 по 25.06.1989 року на посаді слухача Військово - медичного факультету Куйбишевського медінституту, а з 08.09.1989 по 31.12.1992 року - на посадах начальника медслужби, начальника медпункту.

Отже, періоди проходження позивачем військової служби з 08.04.1981 по 18.04.1983, з 18.08.1987 по 25.06.1989 та з 08.09.1989 по 31.12.1992 підлягають зарахуванню до спеціального стажу в розумінні п. "е" ст. 55 Закону N 1788-XII при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України питання щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Разом з тим, визначаючись щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій як медичному працівнику відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Отже, необхідний спеціальний стаж для отримання вказаної грошової допомоги для чоловіків складає 35 років. В той же час, спеціальний стаж позивача за період з 08.04.1981 по 18.04.1983, з 18.08.1987 по 25.06.1989 та з 08.09.1989 по 31.12.1992 складає 7 років 2 місяці 13 днів ( 2 роки 0 місяців 11 днів + 1 рік 10 місяців 08 днів + 3 роки 3 місяці 24 дні ).

Відтак, спеціальний стаж позивача як медичного працівника, а саме за період проходження військової служби на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, який не був врахований ( не визнаний ) відповідачем складає 7 років 2 місяці 13 днів.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачем визнається спеціальний стаж позивача як медичного працівника 29 років 5 місяців 14 днів.

Таким чином, спеціальний стаж позивача як медичного працівника (з врахуванням спірного періоду) складає понад 35 років, що є достатнім для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій як медичному працівнику відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому дотримання позивачем інших умов, визначених приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, зокрема не отримання позивачем до цього будь-якої пенсії, відповідачем не заперечується.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд зазначає таке.

Частинами першою - другою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів дізнався та повинен дізнатися, що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як слідує зі змісту відзиву на позовну заяву, відповідач вважає, що позивачем порушено строк звернення до суду з цим позовом, оскільки 26.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про допризначення пенсії та надання грошової допомоги в розмірі 10 пенсій відповідно до Закону № 1058.

Розгляд заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області за принципом екстериторіальності.

За наслідками розгляду вказаної заяви було прийнято рішення про відмову у призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій №68 від 30.08.2022, яке позивачем не оскаржене та, відповідно, є чинним.

Разом з тим, судом з матеріалів справи встановлено, що 07.11.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення, як медичному працівнику, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, відповідач листом від 18.11.2022 відмовив позивачу у здійсненні такої виплати.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Таким чином, саме відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оформлена листом від 18.11.2022 у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є предметом оскарження у цій справі.

При цьому, позов поданий до суду 15.05.2023 року, тобто з дотриманням позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

В той, же час відповідачем не надано доказів того, що позивач був ознайомлений із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій №68 від 30.08.2022, зокрема що таке рішення надсилалось на адресу позивача.

Суд акцентує увагу, що в заяві від 07.11.2022 року позивач вказує, що йому з 01.09.2022 року призначено пенсію за віком. Також позивач зазначає, що, враховуючи, що він має 35 років медичного стажу, включаючи військову медичну службу, він надав документи для отримання одноразової допомоги в розмірі 10 пенсій, проте до сьогодні її не отримав. Відтак, просить нарахувати її та виплатити.

Зміст вказаної заяви, поданої позивачем до відповідача, додатково свідчить, що позивачу не було відомо про прийняття відповідачем рішення №68 від 30.08.2022 і позивач не був з ним ознайомлений.

Оцінивши доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, а також наявні в матеріалах справи докази, виходячи зі змісту заявлених вимог та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позивачем дотримано строк звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди з 08.04.1981 по 18.04.1983, з 18.08.1987 по 25.06.1989 та з 08.09.1989 по 31.12.1992.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди з 08.04.1981 по 18.04.1983, з 18.08.1987 по 25.06.1989 та з 08.09.1989 по 31.12.1992.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 1073,60 грн ( одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна