Справа № 420/19144/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Одеської митниці (як відокремленого підрозділу Державної митної служби України) (код ЄДРПОУ ВП 44005631; адреса: вул. Лип Івана та Юрія, буд.21А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці, в якій представник позивачки просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000113/2 від 09.06.2023 року;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) №UA500020/2023/000407 від 09.06.2023 року;

cтягнути з Одеської митниці на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати у справі - судовий збір у розмірі 5 851,37 грн.

Разом з позовною заявою подане клопотання про витребування доказів у відповідача - копії митних декларацій №UA500080/2023/1727 від 27.03.2023 року та №UA500420/2023/1364 від 15.03.2023 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 31.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України; зобов`язано Одеську митницю надати суду належним чином засвідчені копії митних декларацій №UA500080/2023/1727 від 27.03.2023 року та №UA500420/2023/1364 від 15.03.2023 року.

Ухвалою суду від 17.06.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання Митниці про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу за умовами укладеного контракту був поставлений товар та митному органу надано документи для здійснення митного оформлення товару за ціною контракту. Однак, як стверджує позивач, відповідачем при митному розмитненні товару протиправно застосовано другорядний метод визначення вартості товару, а висновки митного органу щодо наявності розбіжностей у поданих документах є очевидно необґрунтованими.

Позивач звертає увагу, що ціна товару, яка була предметом поставки, вже включає в себе вартість упаковки, а тому ця складова не підлягає додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та така складова взагалі не може вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

При цьому, як стверджує позивач, відповідачем не конкретизовано якої саме інформації про витрати на вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням не вистачає та які саме документи необхідні митному органу для підтвердження того чи іншого показника.

Крім того, сторона позивача акцентує увагу на тому, що декларант об`єктивно не впливає на заповнення митної декларації країни відправлення, а відтак не відповідає за правильність її заповнення та внесення до неї відповідної інформації, яка в даному випадку оформляється у відповідності до законодавства Туреччини у зв`язку із чим не може нести негативні наслідки за неповноту товаросупровідних документів.

Поряд з цим, відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів зовнішньоекономічного контракту не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації за конкретною поставкою, оскільки така декларація містить дані про постачальника, покупця, умови поставки, вагу, найменування, кількість та ціну товару, посилання на інвойс, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в поданих до митного оформлення документах та надають можливість ідентифікувати митну декларацію із партією товару, що оцінюється.

До того ж, відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів контракту жодним чином не впливає на числові значення складових митної вартості товару та не може бути окремо достатньою підставою для митного органу для неприйняття документів на підтвердження митної вартості товару за ціною контракту або ж зазначення таких відомостей як підстави для коригування митної вартості.

Окрім цього сторона позивача вказує, що відповідач необґрунтовано в якості підстави для коригування митної вартості товарів зазначив відсутність перекладу митної декларації країни відправлення на українську мову, оскільки в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме дані, що містяться у копії митної декларації країни відправлення є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Із змісту оскаржуваного рішення не вбачається яким саме чином ненадання перекладу митної декларації країни відправлення вплинуло на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.

Позивач наполягає, що митному органу надано достатньо документів, які підтверджують вартість транспортування. При цьому, законодавством не визначено докази, виключно якими повинні підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому такі витрати можуть бути підтверджені будь-якими доказами.

Крім того, відповідач не врахував того, що відомості, які містяться в ЄAIC, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що митне оформлення яких здійснювалось у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників ЄАІС Держмитслужби.

За вищенаведених обставин позивач просить скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товару, оскільки заявлена його митна вартість товару за ціною контракту позивачем підтверджена, наданими документами, які не містять будь-яких дефектів ні за формою, ні за змістом.

Враховуючи те, що рішення про коригування митної вартості товару є протиправним, то позивач вважає, що наявні також правові підстави для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідач не погодився із поданим позовом та надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що як свідчать фактичні обставини справи, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товарів до Одеської митниці подано митну декларацію № 23UA96U4 від 08.06.2023 року.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією № 23UA96U4 від 08.06.2023 року позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 митної декларації.

Однак, під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту. Зокрема відповідач наголошує, що позивачем в порушення вимог пп. в п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України безпідставно не включено до ціни товару витрат на пакування, а з наданих документів неможливо встановити правильність визначення вартості товару. По-друге, як стверджує представник відповідача, у митній декларації країни відправлення відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір, згідно якого здійснювалася визначена поставка товару.

Також відповідач наполягає, що позивачем не було надано митному органу переклад експортної декларації та не підтверджено витрати на транспортування, що має значення для визначення митної вартості поставленого товару.

З огляду на те, що надані декларантом документи містили розбіжності та не містили відомостей, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар, митним органом правомірно витребувано додаткові документи для визначення митної вартості товару. Додатково надані документи позивача на запит митного органу не усунули виявлені розбіжності, а відтак прийняті рішення є цілком законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування немає.

Додатково, обґрунтовуючи правомірність застосування в даному випадку застосування другорядного методу визначення ціни товару для митного оформлення, відповідач зазначив, що згідно баз даних митного органу (декларація № UA500080/2023/1727 від 27.03.2023, №UA500420/2023/1364 від 15.03.2023) рівень митної вартості митного оформлення аналогічного товару є більшим ніж заявлено позивачем.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що з поданих декларантом документів неможливо визначити ціну товару для митного оформлення за ціною контракту, то застосування другорядного методу є виправданим та правомірним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, обставини, якими обґрунтовуються вимоги позову, відзиву на позовну заяву, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 20 квітня 2023 року між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та Компанією TASKALE MOBILYA DIS TICARET LTD. STI, Туреччина (продавець) укладено контракт № TS-2004, відповідно до п.1.2 якого згідно чинного Контракту продавець продає, а покупець купляє товар (товари народного вжитку згідно інвойсам до Контракту на кожну поставку.

Пунктом 2.2. Контракту визначено, що вид, кількість, ціна, вартість Товару, узгоджується між Продавцем і Покупцем і фіксується в інвойсах до Контракту.

За змістом п. 3.1. Контракту загальна сума Контракту складається із загальної суми інвойсів.

Пунктом 6 Контракту передбачено, що поставка Товару може здійснюватися морським, залізничним та автомобільним транспортом. Умови поставки згідно цього Контракту обумовлюються сторонами для кожної окремої поставки в інвойсі до Контракту згідно з правилами Інкотермс 2010. За дорученням Продавця безпосереднім відправником Товару може бути інша фірма. Відправник Товару та конкретні умови вказуються в інвойсах.

Відповідно до пункту 7.1. Контракту усі розрахунки за цим контрактом здійснюються у Доларах США, банківським переказом. Оплата може здійснюватися в Євро, в перерахунку долар США в Євро на основі курсу НБУ на дату митного оформлення товару. Продавець погоджується прийняти оплату за відвантажений товар як в Доларах США, так і в ЄВРО по всіх поставках, які стосуються даного контракту. Остаточне рішення щодо вибору валюти оплати приймає Покупець.

Розрахунки за цим Контрактом проводяться в безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів з поточного рахунку Покупця, на поточний рахунок Продавця згідно цього контракту. Товар за цим контрактом, поставляється за умови відстрочки платежу, часткового авансового платежу або попередньої оплати. Умови на яких продається товар вказуються у фактурі до кожної поставки (пункт 7.2.)

Всі податки, мито та інші збори по виконанню цього Контракту на території країни Продавця, несе Продавець, а на території країни Покупця, Покупець (пункт 7.3.)

27.04.2023 року між ФОП ОСОБА_1 та Компанією TASKALE MOBILYA DIS TICARET LTD. STI укладено додаткову угоду № 1 до контракту № TS-2004 від 20.04.2023 року, за якою сторони вирішили пункт 5 викласти в наступній редакції, а саме:

5.1. Пакування, у якому відвантажується Товар, повинне відповідати технічним умовам, а також забезпечувати за умови належного поводження з вантажем схоронність Товару під час транспортування морським або автомобільним транспортом.

5.2. На кожну партію Товару Продавець зобов`язується надати наступні документи: інвойс, товаротранспортну накладну чи телекс-реліз (морський коносамент).

5.3. Вартість пакування входить у вартість Товару. Під пакуванням Сторони розуміють стандартне заводське пакування, що придатне для вантажно-розвантажувальних робіт та транспортування автомобільним чи морським транспортом.

Інші умови договору залишаються без змін (пункт 3).

Згідно комерційного рахунку № TAS152 від 26.05.2023 року сторони погодили поставку ФОП ОСОБА_1 наступного товару, а саме: стіл та золотий стілець (6) в комплекті 40 шт., вартість 4000 доларів США, стіл та мерканське крісло (6) в комплекті 60 шт., вартість 5820 доларів США, стіл та мерканське крісло (4) в комплекті 100 шт., вартість 7700 доларів США. Умови оплати товарів 100% передплати.

08 червня 2023 року декларантом ФОП ОСОБА_1 до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби подано митну декларацію №23UA96U4 для оформлення вантажу (пункт 31):

Товар № 1 меблі з комбінованих матеріалів для столових та житлових кімнат, у розібраному стані для зручності транспортування: набори меблів стіл дсп, покритий загартованим склом, каркас метал/ДСП, ніжки метал, стільці: кожзам, ніжки метал: - TABLE AND GOLD CHAIR (6)/ Стіл та стільці ГОЛД (6 шт.) 40 наборів. TABLE AND MERCAN CHAIR (6)/ Стіл та стільці МЕРКАН (6 шт.) 60 наборів. Торгівельна марка: не має даних. Країна виробництва: TR. Виробник: TASKALE MOBILYA DIS TICARET LTD. STI.

Товар № 2 меблі дерев`яні для столових та житлових кімнат, у розібраному стані для зручності транспортування: набори меблів стіл: стільниця ДСП, ніжки метал, стільці: тканина, ніжки метал: - TABLE AND MERCAN CHAIR (4)/ Стіл та стільці МЕРКАН (4 шт.) 100 наборів. Торгівельна марка: не має даних. Країна виробництва: TR. Виробник: TASKALE MOBILYA DIS TICARET LTD. STI.

ФОП ОСОБА_1 митну вартість поставленого товару визначила за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортувався (вартість операції).

На запит митного органу щодо подання додаткових документів декларантом надано лист від 09.06.2023 року № 0906/1, до якого зокрема долучено прайс-лист № 050523/PR від 05.05.2023, висновок експерта № 20-01/06-2023 від 02.06.2023, додаткову угоду № 1 від 27.04.2023 до Контракту та комерційну пропозицію від 12.04.2023 та повідомлено, що відсутня можливість подання будь-яких інших додаткових документів.

09 червня 2023 року Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000113/2, яким митну вартість товару № 1, № 2скориговано до рівня 4,42 долар США за кг нетто.

Так в рішенні про коригування митної вартості зазначено, що згідно пункту 2 статті 52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 20.04.2023 № TS2004, рахунок-фактура (інвойс) від 26.05.2023 № TAS52 та інші документи. У зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки, або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

2) у митній декларації країни відправлення відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), згідно якого здійснюється дана поставка;

3) відсутній переклад експертної декларації № 23060600ЕХ00018144 від 26.05.2023;

4) відсутні платіжні документи, що підтверджують сплату платежів за Довідкою про транспортні витрати від 26.05.2023.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту поставлена вимога протягом десяти календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

4) платіжні документи щодо транспортних витрат.

Декларантом листом від 09.03.2023 надіслано до митниці прайс-лист, довідку експерта № 20-01/06-2023 від 02.06.2023, додаткову угоду та комерційну пропозицію, а також повідомлено про відмову надати інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Надані додатково документи вказані розбіжності не спростовують, документи надано не у повному обсязі. Декларантом не надано виписку з бухгалтерської документації, платіжні документи щодо транспортних витрат. Отже, декларантом не надано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ.

Митна вартість визначена за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів), третій метод.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС «Держмитслужби», з урахуванням вимог ч. 3 ст. 54 МКУ та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим, зокрема згідно ЄАІС ДМСУ щодо першого товару мінімальна митна вартість складає 4,42 дол./кг, наприклад згідно митної декларації № UA500080/2023/1727 від 27.03.2023, ніж заявлено декларантом 1,81 дол./кг. Аналогічна ситуація і з другим товаром у митній декларації: мінімальна митна вартість складає 4,42 дол./кг, наприклад згідно митної декларації №UA500420/2023/1364 від 15.03.2023, ніж заявлено декларантом 1,80 дол./кг.

09 червня 2023 року Одеською митницею було складено картку відмови №UA500020/2023/000407 в прийнятті митної декларації № 23UA96U4.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товару, а також з карткою відмовою, вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч.2 вищезазначеної статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч.ч.5-6 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Суд зазначає, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

У постановах від 31.03.2015 року та від 02.06.2015 року (справи № № 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.

Стосовно доводів митного органу про те, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, суд зазначає, що витрати на пакування за умовами укладеного контракту з урахуванням додаткової угоди № 1 до Контракту № TS-2004 вже включені у вартість товару, а тому така вартість не може бути додана до ціни, що була фактично сплачена за оцінюваний товар.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить висновку, що відповідач в оскаржуваному рішенні безпідставно наполягав на необхідності надання числових значень вартості пакування.

Щодо відсутності посилання у митній декларації країни відправлення посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), згідно якого здійснюється дана поставка, то суд враховує, що надані до митного оформлення документи в своїй сукупності дозволяють ідентифікувати за яким саме договором відбулася поставка товару декларанту.

До того ж суд погоджується з доводами позивача, що відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів зовнішньоекономічного контракту не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з конкретною поставкою, оскільки така декларація містить дані про постачальника, покупця, умови поставки, вагу, найменування, кількість та ціну товару, посилання на інвойс, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в поданих до митного оформлення документах та надають можливість ідентифікувати митну декларацію із партією товару, що оцінюється.

Більш того, суд звертає увагу, що відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів контракту жодним чином не впливає на числові значення складових митної вартості товару та не може бути окремо достатньою підставою для митного органу для неприйняття документів на підтвердження митної вартості товару за ціною контракту або ж зазначення таких відомостей як підстави для коригування митної вартості.

Отже, за встановлених обставин суд вважає, що виявлений недолік є суто формальним та не впливає на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару. Вказане свідчить про необґрунтованість доводу митного органу, а відтак суд його оцінює критично та відхиляє.

Що ж стосується відсутності перекладу митної декларації № 23060600ЕХ00018144 від 26.05.2023 року країни відправлення, то суд враховує те, що вказана обставина не могла вплинути на визначення митної вартості поставленого товару, оскільки митний орган не навів мотивів в оскаржуваному рішенні які саме дані, що містяться у копії митної декларації країни відправлення є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Із змісту оскаржуваного рішення також не вбачається яким саме чином ненадання перекладу митної декларації країни відправлення вплинуло на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.

Крім того, суд зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості відповідач не надав оцінку усім поданим документам декларанта, а при проведенні митного контролю фактично здійснив формальні дії для перевірки правильності визначення митної вартості поставленого товару.

З огляду на це, суд приходить висновку, що відсутність перекладу митної декларації № 23060600ЕХ00018144 від 26.05.2023 не призвела до надання декларантом недостовірної інформації про митну вартість поставленого товару та судом не встановлено будь-яких інших вагомих підстав вважати помилковість дій декларанта щодо митних формальностей по відношенню до товару, який надійшов на адресу декларанта.

Також суд з наявних в матеріалах справи доказів не вбачає підстав для висновку стосовно законності рішення відповідача про коригування митної вартості товарів з тих підстав, що відсутні платіжні документи, що підтверджують сплату платежів за Довідкою про транспортні витрати від 26.05.2023, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 24.05.2023 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (за договором: перевізник) та ФОП ОСОБА_1 (Замовник) укладено договір № 2405/241 міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом, пунктом 1.2 якого передбачено, що перевізник зобов`язується прийняти і доставити ввірений йому Замовником вантаж до пункту призначення і передати його вантажоодержувачу, а Замовник зобов`язується оплатити перевезення вантажу, відповідно до умов цього договору.

За змістом пункту 1.4. договору перевезення, вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору.

В заявці на перевезення №GI4233 від 24.05.2023, яка є додатком договору № 2405/241 від 24.05.2023 вказано зокрема те, що сума фрахту 102 000 грн., умови оплати: в гривнях, по безготівковому розрахунку, 100% в день розвантаження; адреса завантаження м. Кайсері; дата завантаження: 25.05.2023; адреса розмитнення і розвантаження: Одеса, погран.перехід Орловка-Ісакча.

Згідно платіжної інструкції № 46 від 09.06.2023 року позивачем на користь ФОП ОСОБА_2 здійснено оплату за транспортні послуги у сумі 102 000 грн. згідно рахунку № РІ066-29/05/2023 від 29 травня 2023 року, Договору № 2405/241 від 24.05.2023 року, заявки № GI4233 від 24.05.2023 року.

Таким чином, суд констатує, що на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідач безпідставно не врахував того, що оплата за транспортні послуги, ціна яка зокрема і відображена у Довідці про транспортні витрати, мала би відбутися у день розвантаження. З огляду на це, суд вважає обґрунтованими покликання позивача стосовно безпідставності такої підстави митного органу при коригуванні митної вартості товару у бік її збільшення.

Отже, надані декларантом документи, на думку суду, свідчать про те, що вартість перевезення доведена позивачем у належний спосіб, оскільки такі містять як відомості стосовно маршруту перевезення, так і ціну послуг з перевезення імпортованого товару, а також є докази оплати послуг з перевезення відповідно до умов укладеного договору між перевізником та декларантом. При цьому, суд погоджується із доводами позивача, що законодавством не встановлено переліку документів, виключно які здатні підтвердити понесені декларантом витрати на перевезення.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем надано як документи, які підтверджують вартість перевезення товару, так і докази оплати транспортних послуг, будь-яких ґрунтовних сумнівів щодо достовірності поданих документів відповідачем суду не доведено.

Крім того, суд також додатково враховує висновок експерта від 02.06.2023 року № 20-01/06-2023, у якому визначено ринкову вартість поставленого товару та яка фактично відповідає вартості, зазначеної декларантом. Тобто ціна товару декларанта відповідає поточній кон`юктурі ринку.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що виявлені неточності у поданих документах позивача вплинули на визначення дійсної вартості імпортованих товарів. Наведені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів висновки митного органу спростовуються наявними в справі доказами.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як вже було зазначено судом вище, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням другорядного методу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості (за ціною договору).

Наявність у базі даних інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов висновку, що митний орган не надав доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності заявленої вартості, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті та була сплачена за цей товар.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України зробив Верховний Суд в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 року по справі № 9540/2605/18, від 06.05.2020 року по справі N9140/1713/19, від 16.04.2021 року по справі № 140/2000/19.

Суд зазначає, що посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не є переконливими, оскільки у даному випадку позивача діяла на підставі Контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами. Відповідні умови контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності позивача та його контрагента та їх домовленостей за контрактом, що ґрунтуються на свободі договору.

Самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору, за умови їх підтвердження належними документами.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, визначено обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів. При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів. Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Суд зазначає, що відповідач при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу не зазначив в оскаржуваному рішенні докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме: ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Як вже було зазначено, в оскаржуваному рішенні вказано, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС «Держмитслужби», з урахуванням вимог ч. 3 ст. 54 МКУ та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим, зокрема згідно ЄАІС ДМСУ щодо першого товару мінімальна митна вартість складає 4,42 дол./кг, наприклад згідно митної декларації № UA500080/2023/1727 від 27.03.2023, ніж заявлено декларантом 1,81 дол./кг. Аналогічна ситуація і з другим товаром у митній декларації: мінімальна митна вартість складає 4,42 дол./кг, наприклад згідно митної декларації № UA500420/2023/1364 від 15.03.2023, ніж заявлено декларантом 1,80 дол./кг.

Поряд із цим, суд констатує, що відповідачем не враховано тієї обставини, що зазначені відомості у вказаних деклараціях відрізняються від декларації позивача, в якій визначені інші умови. Тобто, вказані домовленості за всіма можливими спільними ознаками не є тотожними, що виключає можливість здійснення порівняння та в подальшому прийняття рішення про коригування митної вартості товарів за третім методом щодо подібних товарів.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово виснував, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод (постанова від 18.08.2021 року у справі № 160/4944/19).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв (принципів), які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, у спорах про оскарження акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення Митниці не містить детальної характеристики товару, який брався за основу для коригування митної вартості, не містить країни експорту товару та інші комерційні умови поставки, що суперечить вимогам обґрунтованості, об`єктивності та неупередженості рішення суб`єкта владних повноважень.

Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не встановлений. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДПС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови Верховного Суду від 21.02.2018року у справі № 820/17417/14, від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17).

Тому саме лише зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів реквізитів раніше оформлених митних декларацій з вищим рівнем митної вартості товару не може вважатись належним підтвердженням обґрунтованості коригування митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціпи, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додаткові документи.

Витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

У постанові Верховного суду від 21.02.2020 року по справі № 813/1229/16 суд дійшов висновку, що витребуючи додаткові документи, Митниця зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд зазначає, що відповідач не надав доказів на підтвердження існування обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару; неможливості перевірки числового значення митної вартості товарів на підставі поданих декларантом документів та пояснень.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як слідує зі змісту приписів частини третьої статті 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

До того ж, відповідно до вимог частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Верховний Суд у постановах від 27.02.2019 року по справі № 814/1647/16, від 06.03.2019 року по справі № 809/278/17, від 13.06.2019 року по справі № 820/6315/15, від 21.01.2020 року по справі № 813/2719/15) вказував, що висновок про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, є недостатнім для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, без зазначення, при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого товару за методом не за ціною договору, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, не зазначив країну походження та рік виготовлення такого товару, його технічний стан, що є окремою підставою для скасування такого рішення (така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 09.04.2020 року по справі № 826/4827/16).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав підстав витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту у зв`язку з їх відсутністю (неподанням).

Покликання відповідача на те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити таку вартість товару.

Наявність у такій інформаційній системі даних про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не спричиняє підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки господарські операції випливають із принципу свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, тощо).

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять суттєвих розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією за ціною контракту є неправомірною, а оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Відповідачем законність оскаржуваного рішення не доведена та не обґрунтована, його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів; надані ним докази не спростовують те, що товар мав бути розмитнений за ціною контракту.

Що ж стосується позовної вимоги ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування картки відмови №UA500020/2023/000407 від 09.06.2023 року, суд вважає, що така вимога також підлягає задоволенню як похідна,позаяк саме на підставі рішення про коригування митної вартості відповідачем було прийнято спірну картку відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а аргументи відповідача відхиляє з наведених вище підстав.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 5851,37 грн., ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (код ЄДРПОУ ВП 44005631) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), сплаченого судового збору у сумі 5851,37 грн. за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Одеської митниці (як відокремленого підрозділу Державної митної служби України) (код ЄДРПОУ ВП 44005631; адреса: вул. Лип Івана та Юрія, буд.21А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000113/2 від 09.06.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) №UA500020/2023/000407 від 09.06.2023 року.

Стягнути з Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (код ЄДРПОУ: ВП 44005631; адреса: вул. Лип Івана та Юрія, буд.21А, м. Одеса, 65078) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 5851,37 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят одна) грн. 37 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян