Справа № 380/6346/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6346/24
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛУЧЕННЯ ТРЕТІХ ОСІБ

18 червня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження питання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, у справі № 380/6346/24 за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, у розмірі 172918,07 грн,-

ВСТАНОВИВ:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, у розмірі 172918,07 грн.

Ухвалою судді від 17 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Під час відкриття провадження у справі суд ініціював з`ясування питання щодо належного позивача у цій справі, з огляду на що звернувся до Міністерства оборони України із листом від 17 травня 2024 року № 380/6346/24/17336/24, у якому вказав, що Міністерству оборони України слід невідкладно повідомити Львівський окружний адміністративний суд про свою згоду чи про відмову у наданні згоди на заміну Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба на Міністерство оборони України, чи про вступ у справу як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

12 червня 2024 року представник Міністерства оборони України подав через систему «Електронний суд» заяву щодо заміни позивача у справі, яка мотивована тим, що у постанові від 11 травня 2023 року у справі № 400/4281/20 (провадження № К/990/19944/22) Верховний Суд виснував про наявність права у вищих військових навчальних закладів безпосередньо звертатись із позовом про стягнення з колишніх курсантів витрат на їх утримання. Так, Верховний Суд вказав, що Інститут є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі, зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Інституту виключно на утримання курсантів. Отже, саме між Інститутом та відповідачем виникли спірні правовідносини через невиконання останнім умов зазначеного контракту. Отже, Верховний Суд зазначає про наявність права в Інституту звернутися із позовом до відповідача про стягнення витрат на його утримання у навчальному закладі. Аналогічні висновки також містяться у постанові Верховного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 420/3422/21 (провадження № К/990/4702/22).

З огляду на вказане просить суд:

- з урахуванням викладених висновків Верховного Суду розгляд справи № 380/6346/24 здійснювати дійсним складом учасників справи;

- у разі, якщо суд дійде висновку про неналежного позивача у цій справі, з огляду на наведену практику Верховного Суду, Міністерство оборони України не заперечуватиме щодо заміни позивача Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба на Міністерство оборони України у справі № 380/6346/24.

Вирішуючи питання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини другої, пункту третього частини третьої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Згідно з частиною другою статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Аналіз вищезазначеної норми вказує, що підставою для залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є обґрунтоване припущення, що рішення суду у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

Суд підкреслює, що участь у справі третіх осіб з одного боку обумовлена завданням адміністративного судочинства, яким згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливий, неупереджений та своєчасний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, а з іншого вимогами процесуального законодавства про законність і обґрунтованість судового рішення.

Натомість правовим наслідком незалучення до участі у справі третіх осіб є порушення конституційного права на судовий захист, оскільки особи не беруть участі у справі, вирішення якої може безпосередньо вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки та не реалізують комплексу своїх процесуальних прав.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 02 квітня 2020 року у справі № 400/2165/19, від 16 квітня 2020 року у справі № 480/496/19.

Суд відзначає, що предметом розгляду у цій справі є позовна вимога про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, у розмірі 172918,07 грн.

Як слідує з матеріалів справи, між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба бригадного генерала ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.

Згідно з пунктом 1 вказаного контракту ОСОБА_1 зобов`язувався, зокрема, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані із його утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, а також закладів фахової передвищої військової освіти.

Частиною десятою статті 25 Закону № 2232-ХІІ визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 та підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).

Цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

З огляду на наведене правове регулювання, фактичні обставини справи, а також підстави та предмет заявленого позову, суд доходить висновку про те, що рішення суду у цій справі може безпосередньо вплинути на права та інтереси Міністерства оборони України, а тому його належить залучити до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Керуючись статтями 49, 243, 248 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Залучити Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168) до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Роз`яснити третій особі її право на подання до суду пояснень щодо позову або відзиву протягом п`яти днів з дня вручення позову та п`яти днів з дня вручення відзиву.

Повідомити третю особу, що пояснення повинні відповідати вимогам частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до статті 49 КАС України ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 18 червня 2024 року.

Суддя Клименко О.М.