Справа № 460/20647/23
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2024 року м. Рівне №460/20647/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доОперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України Генеральний штаб Збройних Сил України
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (далі відповідач 1), Генерального штабу Збройних Сил України (далі відповідач 2), за змістом якого просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо переміщення за станом здоров`я.

Зобов`язати відповідачів прийняти рішення про переміщення за станом здоров`я відповідно до п.90 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідачів щодо прийняття рішення про переміщення позивача за станом здоров`я на нове місце військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, РТЦК та СП, установах, організаціях, начальних закладах.

Ухвалою суду від 01.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Генерального штабу Збройних Сил України надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що необхідність переміщення позивача приймається рішенням посадової особи, якій підпорядкована військова частина. ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , оскільки зазначена військова частина не перебуває у безпосередньому підпорядкуванні Генерального штабу Збройних Сил України, то позовні вимоги до останнього не підлягають задоволенню.

Від Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що відповідач здійснив реалізацію дискреційних повноважень шляхом відмови в переміщенні позивача з однієї військової частини до іншої у відповідності до пункту 90 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 10.02.2023, позивач пройшов медичний огляд у ВЧ № НОМЕР_3 , та на підставі статей 36б, 26-в, 49-в, 75-в графи ІІ Розкладу хвороб його визнано обмежено придатним до військової служби. Протипоказана служба десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спеціальних спорудах.

У рекомендаційних листах ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.03.2023 від 28.04.2023 та від 12.06.2023, адресовані командиру військової частини НОМЕР_1 зазначено, що у командуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 позитивно розглянута кандидатура солдата ОСОБА_1 щодо призначення на посаду стрільця відділення охорони взводу охорони другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС -100915А, штат №43/063-01, військове звання за штатом «солдат», 4 тарифний розряд.

На скаргу позивача від 25.04.2023 військова частина НОМЕР_1 листом від 22.05.2023 за №1711 повідомила, що така була переадресована до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 17.05.2023 та розглянута. Проінформовано, що службові матеріали на призначення були направлені на адресу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 13.03.2023 вихідний №794/КН.

На звернення позивача 16.06.2023 на гарячу лінію МО України Військова частина НОМЕР_1 листом від 13.07.2023 №2583 проінформувала, що 24.06.2023 до штабу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був направлений план переміщення військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до ІНФОРМАЦІЯ_5 вих. в/ч НОМЕР_1 №20711/КП від 24.06.2023.

На скаргу позивача щодо неприйняття командуванням військової частини НОМЕР_1 рішення щодо розгляду рапорту ІНФОРМАЦІЯ_6 листом від 01.08.2023 повідомило, що порушені у скарзі питання не належать до компетенції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» скаргу направлено за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_7 для її розгляду та вирішення по суті.

Згідно листа військової частини НОМЕР_2 за №501/3/1674 від 03.08.2023, адресоване командиру військової частини НОМЕР_1 , повернуто матеріали до призначення, зокрема, солдата ОСОБА_2 на інше місце служби, оскільки зазначене переміщення не погоджене командувачем військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Не погоджуючись з бездіяльністю щодо переміщення позивача для подальшого проходження військової служби, позивач звернувся з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду даної адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі також - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною чотирнадцятою статті 2 Закону №2232-XII визначено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частин першої, тринадцятої статті 6 Закону №2232-XII військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти.

Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

У відповідності до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі також - Положення №1153/2008), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється на рівнозначні посади за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Відповідно до пункту 112 Положення №1153/2008, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Відповідно до пункту 113 Положення №1153/2008, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Статтею 115 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, передбачено, що вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153.

Відповідно до підпункту 4.17 Інструкції від 10.04.2009 №170 зарахування військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб здійснюється з урахуванням, серед визначених, таких особливостей: у порядку переміщення по службі звільнення з посади однієї номенклатури посад і зарахування військовослужбовців у розпорядження іншої номенклатури посад, між якими немає взаємин підпорядкованості, проводяться наказом вищої посадової особи.

Згідно статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальники) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділ) і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно пункту 90 Положення від 10.12.2008 №1153/2008, необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

З огляду на вищенаведене, командир (начальник), який має право призначати військовослужбовця на відповідну посаду, за результатом розгляду рапорту про переміщення військовослужбовця за станом здоров`я, на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії, повинен прийняти відповідне рішення.

Як встановлено судом, станом на час розгляду даної справи ОК «Захід» не доведено наявності обставини з прийняття рішення, за результатом розгляду рапорту позивача про переміщення його за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії.

Суд зауважує, що рапорт вважається розглянутим у випадку вирішення усіх порушених у ньому питань з прийняттям відповідних рішень, суть яких доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

Вищенаведене узгоджується із пунктом 117 Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України", за яким пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді.

Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відтак, оскільки, командир (начальник), який має право призначати військовослужбовця на відповідну посаду, за результатом розгляду рапорту про переміщення військовослужбовця за станом здоров`я, на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії, повинен прийняти відповідне рішення, то враховуючи вищенаведене, відповідач 1 допустив протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення, за результатом розгляду рапорта позивача про переміщення позивача з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії від 10.02.2023 №1630.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

Однак, як встановлено відповідач не приймав рішення про переміщення позивача, а допустив протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення про переміщення або відмови у такому переміщенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про переміщення за станом здоров`я на підставі довідки військово-лікарської комісії від 10.02.2023 №1630.

Зобов`язати Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прийняти рішення за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 про переміщення за станом здоров`я на підставі довідки військово-лікарської комісії від 10.02.2023 №1630, про що письмово повідомити ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (с.Чорниводи,Городоцький район, Хмельницька область,32008, ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Оперативне командування "Захід" Сухопутних військ Збройних Сил України ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ) Відповідач - Генеральний штаб Збройних Сил України (вул. Повітрофлотська, 6,м. Київ,03193, ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Суддя Д.Є. Махаринець