Справа № 640/19623/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач, ГТУЮ у м. Києві) про визнання неправомірним та скасування наказу ГТУЮ у м. Києві від 13.09.2019 № 307/05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві, стягнення з ГТУЮ у м. Києві на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 07.12.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 03.03.2020 замінено у справі відповідача ГТУЮ у м. Києві - Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ). Замінено у справі третю особу - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві правонаступником - Святошинським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішенням Окружного адміністративного суду від 15.09.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021, у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_1 04.06.2021 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду від 15.09.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2019 у справі № 640/19623/19, залишено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2019 в силі.

Постановою Верховного Суду від 28.07.2022 за наслідками касаційного перегляду ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021 у справі 640/19623/19 рішення судів попередніх інстанцій скасовані та направлено справу до Окружного адміністративного суду міста Києва на новий судовий розгляд в частині вирішення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2022 Головань О.В. прийнято заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 640/19623/19 до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Також 10.08.2022 до суду надійшла нова заява позивача про перегляд рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2020 у справі № 640/19623/19 за нововиявленими обставинами з інших підстав.

Провадження з розгляду цієї заяви відкрито ухвалою суду від 14.11.2022 та об`єднано до розгляду в одному провадженні з попередньо поданою заявою (від 07.06.2021).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2022, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 відмовлено позивачу у задоволенні заяв про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2020 у справі № 640/19623/19, поданих 07.06.2021 та 10.08.2022 та залишено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 в силі.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду від 05.04.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі № 640/19623/19 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/19623/19 та призначено справу до апеляційного розгляду у судове засідання на 30.04.2024.

30.04.2024 Святошинським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в системі «Електронний суд» сформовано клопотання, у якому просить розглянути справу участі його представника.

Зважаючи на неявку учасників справи у судове засідання 30.04.2024, розгляд справи відкладено на 04.06.2024.

Також, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 30.04.2024, на підставі статті 309 КАС України продовжено розгляд справи на розумний термін.

28.05.2024 представником відповідача в системі «Електронний суд» сформовано відзив на апеляційну скаргу, у якій останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У відзиві відповідач акцентує увагу на тому, що викладені у заявах обставини не є новими аргументами та доказами у справі, які існували під час розгляду справи, але і не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.

04.06.2024 на електронну адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на те, що клопотання подані відповідачем засобами електронної пошти, а не через підсистему «Електронний суд», то, в силу вимог частини 6 статті 18 та частини 2 статті 167 КАС України, указане клопотання колегія суддів не приймає до уваги.

Апелянт у судове засідання 04.06.2024 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повістки в електронний кабінет останнього.

Представник відповідача у судове засідання 04.06.2024 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повістки в електронний кабінет останнього.

Представник третьої особи у судове засідання 04.06.2024 не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повістки в електронний кабінет останнього. Згідно поданої 30.04.2024 заяви просив суд розглянути справу без участі його представника.

Зважаючи на неприбуття учасників справи у судове засідання, колегія суддів на підставі пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Скасовуючи постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 у справі № 640/19623/19 та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд у постанові від 05.04.2024 зазначив про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині визначення провадження, в якому слід здійснювати перегляд ухвали суду першої інстанції, а також приписів статті 308 КАС України в частині залишення без оцінки ключових доводів апеляційної скарги, що потягло за собою ухвалення судового рішення, яке не відповідає вимогами статті 242 КАС України.

Згідно з частиною 5 статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, після направлення справи № 640/19623/19 Верховним Судом на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2022 прийнято заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 640/19623/19 до свого провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, як то передбачено приписами частини другої статті 368 КАС України.

З матеріалів справи слідує, що розгляд заяви позивача від 07.06.2021 відбувався в судових засіданнях 26.09.2022, 24.10.2022 та 14.11.2022 відповідно.

Частиною п`ятою статті 243 КАС України визначено, що у випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

Згідно з частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 250 КАС України судове рішення (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні 14.11.2022 суд першої інстанції дійшов висновку про можливість завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали від 05.12.2022 вбачається, що завершення розгляду справи в порядку письмового провадження суд мотивував постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», наказом Окружного адміністративного суду міста Києва № 34/з від 17.03.2020, розпорядженням заступника Голови суду від 19.08.2020 № 4/з «Про посилення карантинних обмежень в Окружному адміністративному суді м. Києва».

Разом з тим, на момент вирішення питання судом про завершення розгляду справи № 640/19623/19 в порядку письмового провадження, були відсутні умови, визначені частиною другою статті 368 КАС України, для її розгляду в обраній судом формі судового провадження, а саме: неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.

Зі змісту протоколу судового засідання від 14.11.2022 слідує, що учасники справи прибули в судове засідання та розгляд справи проводився за їх участі.

Своєю чергою, положеннями статті 368 КАС України не передбачено інших випадків для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в порядку письмового провадження.

Крім того, як вже зазначалося, від ОСОБА_3 10.08.2022 до суду першої інстанції надійшла заява про перегляд Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/19623/19 за нововиявленими обставинами з інших підстав.

Зі змісту оскаржуваної ухвали від 05.12.2022 слідує, що в судовому засіданні учасники по справі висловили свою позицію щодо заяв про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (від 07.06.2021 та від 10.08.2022).

Разом з тим, питання про відкриття провадження за заявою від 10.08.2022, поданою з інших підстав аніж заява від 07.06.2021, було вирішено судом лише 14.11.2022 відповідною ухвалою вже після завершення судового засідання в якому здійснювався розгляд заяв ОСОБА_3 .

Однак, зі змісту статті 366 КАС України слідує, що суд відкриває провадження за заявою протягом п`яти днів після її надходження, якщо вона відповідає вимогам, встановленим законом і призначає її до розгляду з повідомленням сторін.

При цьому, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.11.2022 заяву від 10.08.2022 призначено до розгляду в порядку письмового провадження та об`єднано до розгляду в одному провадженні з попередньо поданою заявою від 07.06.2021.

Водночас згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 22.11.2021 справі № 1440/1634/18 та від 21.07.2022 у справі № 580/1954/20, розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ураховуючи положення частин першої, другої статті 368 КАС України, повинен здійснюватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи про час, дату та місце судового розгляду.

Вказане відповідає також приписам частини шостою статті 366 КАС України, якими встановлено, що відкривши провадження за нововиявленими або виключними обставинами, суддя (суддя-доповідач) надсилає учасникам справи копії заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє учасників справи.

Направлення судом учасникам справи копії заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється з метою надання можливості висловити свої доводи та міркування щодо викладених у заяві обставин.

В матеріалах справи відсутні докази направлення судом учасникам справи копії заяви від 10.08.2022, поданої з інших підстав, як і копії ухвали про відкриття провадження за вказаною заявою чим не забезпечено можливості відповідачу та третій особі висловити свої доводи та міркування щодо викладених у заяві від 10.08.2022 обставин.

Позивач, своєю чергою, стверджує, що призначення судом заяви від 10.08.2022 до розгляду в порядку письмового провадження позбавило його права брати участь у судових засіданнях.

Так, право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

Встановлені обставини свідчать про те, що розгляд справи в непередбаченому процесуальним законом порядку, зокрема, в порядку письмового провадження за відсутності учасників справи, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пунктом 3 частини 3 вказаної статті КАС України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи встановлені у сукупності обставини, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині визначення провадження, в якому слід здійснювати розгляд заяв за нововиявленими обставинами, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду від 15.09.2020, яка надійшла до суду першої інстанції 07.06.2021, позивач зазначив, що при прийнятті рішення від 15.09.2020, суд, в частині доводів позивача щодо невідповідності складу дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у місті Києві положенням частин четвертої, сьомої статті 69 Закону України «Про державну службу», виходив з того, що «наказом ГТУЮ у м. Києві від 02.06.2016 № 342/6 «Про утворення дисциплінарної комісії», утворено дисциплінарну комісію, персональний склад якої затверджено наказом наказ ГТУЮ у м. Києві від 02.06.2016 № 343/6 «Про затвердження персонального складу дисциплінарної комісії». В подальшому, відповідачем затверджено новий склад дисциплінарної комісії наказом ГТУЮ у м. Києві від 14.03.2017 № 188/6 «Про затвердження персонального складу дисциплінарної комісії». Таким чином, строк повноважень зазначеної дисциплінарної комісії спливає 14.03.2020».

У той же час, як зазначив позивач, готуючи матеріали до Європейського Суду з прав людини та до Вищої ради правосуддя, ним 05.05.2021 виявлено, що у Системі обліку публічної інформації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Система):

1) не зареєстрований наказ ГТУЮ у м. Києві від 02.06.2016 № 342/6 «Про утворення дисциплінарної комісії». Замість цього наказу у Системі зареєстровані два накази ГТУЮ у м. Києві за однією датою та одним тим же номером - від 02.06.2016 за № 342/6, але при цьому: а) один наказ має назву «Про затвердження персонального складу дисциплінарної комісії 2016»; статус документа: втратив чинність (облікова картка документа: реєстраційний номер 9.0.0/7836/2017; дата заповнення - 21.03.2017); б) другий - має назву «Про проведення службового розслідування»; статус документа: чинний (облікова картка документа: реєстраційний номер 13.0.0/7593/2016; дата заповнення - 06.06.2016);

2) не зареєстрований наказ ГТУЮ у м. Києві від 02.06.2016 № 343/6 «Про затвердження персонального складу дисциплінарної комісії». Замість цього наказу у Системі зареєстрований наказ ГТУЮ у м. Києві від 02.06.2016 № 343/6 з іншою назвою, а саме: «Про проведення службового розслідування»; статус документа: чинний (облікова картка документа: реєстраційний номер 13.0.0/7594/2016; дата заповнення - 06.06.2016).

Отже, на думку позивача, нововиявленими обставинами, про які позивач дізнався 05.05.2021, є: 1) не існування наказу ГТУЮ у м. Києві від 02.06.2016 № 342/6 «Про утворення дисциплінарної комісії»; 2) існування двох наказів ГТУЮ у м. Києві з однаковими датою та номером - від 02.06.2016 № 342/6, але з різними назвами; 3) не існування наказу ГТУЮ у м. Києві від 02.06.2016 № 343/6 «Про затвердження персонального складу дисциплінарної комісії»; 4) існування наказу ГТУЮ у м. Києві від 02.06.2016 № 343/6 «Про проведення службового розслідування», який станом на 07.05.2021 був чинним і немає ніякого відношення до затвердження персонального складу дисциплінарної комісії ГТУЮ у м. Києві, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є підставою для перегляду рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 та його скасування.

У заяві, що надійшла до суду 10.08.2022, позивач посилається в якості нововиявленої обставини на те, що відповідно до відомостей Журналу реєстрації дисциплінарних справ ГТУЮ у м. Києві підставою для прийняття наказу ГТУЮ у м. Києві від 24.07.2019 № 906/8 слугувала не доповідна записка начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 від 23.07.2019 № 2/39/9411 про відкриття та притягнення до дисциплінарної відповідальності, на яку наявне посилання у констатуючий частині цього наказу, а клопотання від 23.07.2019 № 2/39/9411 щодо відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, яке в силу правил частини третьої статті 63 Закону України «Про державну службу» мав право внести керівнику державної служби в ГТУЮ у м. Києві виключно безпосередній керівник позивача - начальник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві.

Про зазначені обставини заявник дізнався 14.07.2022 після отримання листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.07.2022 за № ПІ-Ч-10-51/226 у відповідь на запит від 05.07.2022. Заявник зазначає, що відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про державну службу» безпосередній керівник державного службовця має право вносити клопотання керівнику державної служби про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Крім того, відповідач заперечує факт реєстрації в ГТУЮ у м. Києві службового документа 23.07.2019 за вхідним номером 2/39/9411, що відображено у рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.05.2022 у справі № 640/31738/20.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, викладеним у заявах, поданих 07.06.2021 та 10.08.2022, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 800/578/17).

Разом із тим аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.

Водночас в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду в адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Оцінюючи, чи наведені позивачем обставини є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в розумінні частини другої статті 361 КАС України, колегія суддів виходить з таких міркувань.

За визначенням статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію

Частинами першою та другою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 15 вказаного Закону, розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати: інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про доступ до публічної інформації» для забезпечення збереження та доступу до публічної інформації документи, що знаходяться у суб`єктів владних повноважень, підлягають обов`язковій реєстрації в системі обліку, що має містити: 1) назву документа; 2) дату створення документа; 3) дату надходження документа; 4) джерело інформації (автор, відповідний підрозділ); 5) передбачену законом підставу віднесення інформації до категорії з обмеженим доступом; 6) строк обмеження доступу до інформації, у разі якщо вона віднесена до інформації з обмеженим доступом; 7) галузь; 8) ключові слова; 9) тип, носій (текстовий документ, електронний документ, плівки, відеозаписи, аудіозаписи тощо); 10) вид (нормативні акти, угоди, рішення, протоколи, звіти, прес-релізи); 11) проекти рішень (доповідні записки, звернення, заяви, подання, пропозиції, листи тощо); 12) форму та місце зберігання документа тощо.

Слід звернути увагу, що відповідно до статті 18 Закону України «Про доступ до публічної інформації», постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1277 «Питання системи обліку публічної інформації» та з метою забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні Міністерства юстиції України та його територіальних органів, Міністерство юстиції України 28.05.2014 видано наказ № 846/5 «Про систему обліку публічної інформації в Міністерстві юстиції України та його територіальних органах», яким:

запроваджено ведення автоматизованої інформаційно-пошукової системи «Доступ до публічної інформації Міністерства юстиції України та його територіальних органів» (далі - Система обліку), програмний комплекс якої розроблено державним підприємством «Українська правова інформація», в Міністерстві юстиції України та головних територіальних управліннях юстиції;

покладено персональну відповідальність за своєчасну реєстрацію в Системі обліку документів, що містять інформацію, розпорядником якої є Міністерство юстиції України, головні територіальні управління юстиції, на керівників структурних підрозділів Міністерства юстиції України (директорів департаментів, начальників управлінь, начальників відділів, завідувачів секторів), начальників головних територіальних управлінь юстиції;

визначено відповідальними за своєчасну реєстрацію в Системі обліку документів, що містять інформацію, розпорядником якої є Міністерство юстиції України, відповідно до Примірного переліку видів публічної інформації, розпорядником якої є Міністерство юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2011 року № 3116/5 (далі - Перелік видів публічної інформації), структурні підрозділи Міністерства юстиції України згідно з додатком.

При цьому, виходячи з визначення поняття система обліку публічної інформації, відповідно до Положення про систему обліку публічної інформації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 р. № 1277 - це електронна база даних, що містить інформацію про документи, які перебували у володінні суб`єкта владних повноважень. Реєстрація документів здійснюється шляхом внесення до облікової картки відомостей про документи.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів зазначає, що Система обліку публічної інформації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) діє з 28.05.2014, а інформація про реєстрацію в ній документів є відкритою, крім випадків, встановлених законом (конфіденційна інформація, таємна інформація, службова інформація).

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла , що обставини, на які посилається позивач у своїй заяві про перегляд рішення суду від 15.09.2019, яка надійшла до суду 07.06.2021, не можуть бути нововиявленими, оскільки докази/інформація, про які він дізнався з Системи обліку публічної інформації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є та були відкритими, та не позбавляло його права на подання її на час подання позовної заяви до суду про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Таким чином, викладені у заяві обставини не є новими аргументами та доказами у справі, які існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.

З наведених підстав, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається позивач у своїй заяві, яка надійшла до суду 10.08.2022, не можуть бути нововиявленими, оскільки докази/інформація, про яку він дізнався 14.07.2022 після отримання листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.07.2022 за №ПІ-Ч-10-51/226 у відповіді на запит від 05.07.2022 є та була відкритою, могла бути отримана раніше та використана в якості доказу під час розгляду справи про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяв ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2020 у справі № 640/19623/19, поданих 07.06.2021 та 10.08.2022.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2020 у справі № 640/19623/19, поданих 07.06.2021 та 10.08.2022, та залишення без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2020.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328, 329, 331, 368 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2022 - скасувати.

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2020 у справі № 640/19623/19, поданих 07.06.2021 та 10.08.2022, - відмовити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан

Повний текст постанови складено 14 червня 2024 року.