Справа № 760/8231/21
Суддя: Ішуніна Л. М.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/8231/21 2-а/760/476/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Житомирській області (10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96), третя особа - Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати постанову лейтенанта поліції Мозгового А. А. батальйону № 1 роти № 2 в управлінні патрульної поліції в Житомирській області серії ЕАН № 3990903 від 29 березня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 березня 2021 року відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3990903. Згідно тексту даної постанови, 29 березня 2021 року о 14 год. 57 хв. на вул. Київське шосе, 131 у м. Житомирі він керував транспортним засобом «Mercedes-Benz GLE 300», д/н НОМЕР_1 , не маючи права керування, чим порушив п. 2.1 а ПДР, відповідальність за що передбачена частиною другою статті 126 КУпАП.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки він зазначеного правопорушення не вчиняв. Першочергово, причиною його зупинки працівниками поліції було порушення ним швидкісного режиму. Вже в подальшому, в ході спілкування з працівниками поліції, останні повідомили, що відносно нього буде складено постанову за частиною другою статті 126 КУпАП. Жодних доказів на підтвердження інкримінованого правопорушення працівники поліції йому не надали. Вказує, що його вину не доведено, а тому в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року позов залишено без руху.

28 квітня 2021 року, на виконання зазначеної ухвали, позивач надав до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статей 162, 163 КАС України відповідачам був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - для надання відповіді на відзив.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

02 серпня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до постанови інспектора поліції у м. Житомирі по вул. Київське шосе, 131, 29 березня 2021 року відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001090) було виявлено порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 300», д/н НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 108 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 58 км/год, чим порушив п.п.12.4 ПДР України, а також не мав права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.п.2.1 а ПДР.

Відповідно до п.п.12.4 ПДР України - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі статті 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР. Водій пред`явив інспектору посвідчення водія, видане країною Канада. Національне посвідчення водія діє в країнах - підписантах Віденської Конвенції про дорожній рух від 1968року. Країна Канада Міжнародну конвенцію конвенцію про дорожній рух від 1968 року не ратифікувала.

Відповідно до Женевської Конвенції про дорожній рух 1949 року ОСОБА_1 на території України дозволено керувати транспортним засобом з канадським посвідченням водія лише за наявності міжнародного посвідчення водія. Лише саме канадське посвідчення позивача на території України не визнається. Посвідчення водія, видане державою Україна ОСОБА_1 станом на 29 березня 2021 року не мав, лише 02 червня 2021 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 (категорія В) йому було видано вперше.

Отже, 29 березня 2021 року у м. Житомирі по вул. Київське шосе, 131, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому не мав права керувати ним.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 126 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на цих ПДР України.

Судом установлено, що відповідно до постанови серії ЕАН № 3990903 від 29 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 29 березня 2021 року о 14-57 год. у м. Житомир шосе Київське 131 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом в населеному пункті зі швидкістю 108 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 58 км/год, чим порушив п.п.12.4 ПДР України, а також не мав права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1 а ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3990903 від 29 березня 2021 складена інспектором, лейтенантом поліції УПП в Житомирській області Мозговим А. А.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. п. 1, 2 частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 12.4 Правил у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Диспозицією частини першої статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками (санкція за таке правопорушення накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Диспозицією частини дургої статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (санкція за таке правопорушення накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

З матеріалів справи вбачається, що швидкість руху транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 300», д/н НОМЕР_1 , було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCAM LTI 20/20» серійний номер ТС001090.

З долученого до відзиву листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Як вбачається із відеозапису здійсненого на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20» № ТС001090, автомобіль «Mercedes-Benz GLE 300», д/н НОМЕР_1 , рухався у м. Житомир по вул. Київське шосе,131 у населеному пункті зі швидкістю 108 км/год.

Відповідно до статті 40 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На відеозаписі долученому до відзиву, чітко видно транспортний засіб «Mercedes-Benz GLE 300», д/н НОМЕР_1 , який перевищив дозволену швидкість руху, за що і було зупинено позивача патрульною поліцією.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Як вказує, представник відповідача після зупинки водія транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 300», д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , інспектор попросив пред`явити документи - посвідчення водія. Водій пред`явив посвідчення водія, видане країною Канада. Вказане підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Згідно з п. 29.1 ПДР водій механічного транспортного засобу, що прибуває до України з іншої країни, а також водій - громадянин України, який виїжджає за кордон, повинні мати: а) реєстраційні документи на транспортний засіб і посвідчення водія, що відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух (Відень, 1968); б) реєстраційний номерний знак на транспортному засобі, літери якого відповідають латинському алфавіту, а також розпізнавальний знак держави, в якій його зареєстровано.

Згідно з п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія або посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Відповідно до п. 2 статті 41 Розділу IV Конвенції «Про дорожній рух» від 08 листопада 1968 року, ратифікованої із застереженням і заявами Указом Президії ВР Української РСР № 2614-VIII від 25 квітня 1974 року (Консолідована версія станом на 26 березня 2006 року), Договірні Сторони визнаватимуть: a) будь-яку національну посвідку водія, складену їхньою національною мовою або однією з їхніх національних мов, або, якщо її не складено такою мовою, супроводжувану завіреним перекладом.

Канада не входить до переліку країн-підписантів Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, яка ратифікована Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25 квітня 1974 року.

Таким чином, посвідчення водія, видане Канадою, не дає право особі керувати транспортним засобом на території України.

Таким чином, дії позивача підпадають під кваліфікацію адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, оскільки він не пред`явив посвідчення водія, яке дає право керувати транспортним засобом на території України.

Вбачається, що постанова інспектора патрульної поліції була винесена після повного з`ясування всіх обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за результатами чого інспектором було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому посилання позивача про те, що при розгляді справи йому не були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України та КУпАП спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського долученим до матеріалів справи. При цьому при огляді зазначеного відеозапису встановлено, що позивачу було роз`яснено його право на ознайомлення з матеріалами справи та надання пояснень, однак він відмовився скористатися зазначеним правом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність складання оспорюваної постанови інспектором поліції. Підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено. Стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції частини другої статті 126 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність складання оспорюваної постанови інспектором поліції та підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5-7, 9, 72, 77, 90, 139, 229, 241-247, 250, 256, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, третя особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

відповідач - Управління патрульної поліції в Житомирській області (10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96),.

третя особа - Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя Л. М. Ішуніна