Справа № 240/1730/23
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 червня 2024 року1 м. Житомир справа № 240/1730/23
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати акти індивідуальної дії ІНФОРМАЦІЯ_1 рішення щодо подання командира ВЧ НОМЕР_2 від 27.12.2022 про звільнення яке оформлено листом від 28.12.2022 №7/517/919;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення щодо подання командира ВЧ НОМЕР_2 від 27.12.2022 про звільнення та направити подання про звільнення до ВЧ НОМЕР_1 ;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 звільнити його з військової служби служби за станом здоров`я.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що звернувся із рапортом до командира в/ч НОМЕР_2 щодо подання клопотання про звільнення з військової служби у зв`язку із тим, що він був призваний на службу з порушенням ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та надав копію посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи.
Командир в/ч НОМЕР_2 направив подання про звільнення підполковника ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 був призваний на службу з порушенням ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з супровідним листом за вих. N? 2147 від 27.12.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовив в задоволенні подання про звільнення позивача листом від 28.12.2022 №7/517/919 та повідомив що підполковник ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації до в/ч НОМЕР_2 з 03.03.2022 року наказом начальника ЖОТЦКтаСП №51. На момент призову права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації не мав. Зміни до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" були доповнені згідно із Законом N? 2122-1X від 15.03.2022.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" станом на 28.12.2022 року в представлених військовою частиною документах підстав щодо звільнення з військової служби вищезазначений офіцер не має.
За вказаною позовною заявою ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
ІНФОРМАЦІЯ_2 , подало до суду відзив, в якому просило відмовити позивачу в задоволення позову. В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що згідно приписів Закону 2232-ХІ єдиною підставою для звільнення з військової служби за мобілізацією, на особливий період с висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Разом з тим, матеріалами справи стверджується та Позивачем не заперечується, що останній військово-лікарську експертизу для визначення придатності за станом здоровся до військової служби, не проходив, відповідний висновок ВЛК відсутній.
У відповіді на відзиві позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.
Після з`ясування позиції представника позивача та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, судом без виходу до нарадчої кімнати було винесено протокольну ухвалу про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Підполковника ОСОБА_1 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.03.2022 №51 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_5 на особливий період та направлено для подальшого проходження служби до ВЧ НОМЕР_2 .
З 03.03.2022 року позивач проходить службу на посаді заступника командира НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Сухопутних військ Збройних Сил України. Зазначений батальйон підпорядкований ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи довічно що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_4 видане 11 грудня 2017 року.
Позивач звернувся із рапортом до командира в/ч НОМЕР_2 щодо подання клопотання про звільнення останнього з військової служби у зв`язку із тим, що він був призваний на службу з порушенням ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та надав копію посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи 26.12.2022.
Командир в/ч НОМЕР_2 направив подання про звільнення підполковника ОСОБА_1 з супровідним листом за вих. № 2147 від 27.12.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовив в задоволенні подання про звільнення позивача листом від 28.12.2022 №7/517/919 та повідомив що підполковник ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації до в/ч НОМЕР_2 з 03.03.2022 року наказом начальника ЖОТЦКтаСП №51. На момент призову права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації не мав. Зміни до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" були доповнені згідно із Законом N? 2122-1X від 15.03.2022. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" станом на 28.12.2022 року в представлених військовою частиною документах підстав щодо звільнення з військової служби вищезазначений офіцер не має.
Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Надалі, воєнний стан був неодноразово продовжений і Верховна Рада України щоразу їх затверджувала відповідними законами.
Указом Президента України № 69/2022 Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Укази Президента України про мобілізацію щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З матеріалів справи видно, що позивач призваний на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 з 03.03.2022.
За приписами п.п. б п. 2 ч.4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану, зокрема: за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.
Відповідно до п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 - військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
Окрім того, відповідно до Додатку 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджено наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.
Так, відповідно до п. 3 зазначеного Переліку, для звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; висновок (постанова) військово-лікарської комісії; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
З аналізу вищевикладеного вбачається, що підставою для звільнення військовослужбовця з військової служби за призовом під час мобілізації за станом здоров`я є висновок (постанова) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.
Згідно із п. 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п. 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з п. 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 20.4 глави 20 розділу ІІ Положення № 402 встановлено, що у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби".
Пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 встановлено, що направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
У разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.
При медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту:
г) "Обмежено придатний до військової служби". Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, - придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах;
ґ) "Тимчасово непридатний"(п. 20.3. Положення № 402).
Згідно п. 22.12 глави 22 розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду.
Отже, військовослужбовці визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби не звільняються з військової служби, продовжуючи її проходження, хоча із деякими обмеженнями.
Суд зауважує, що звільнення військовослужбовця з військової служби за призовом під час мобілізації за станом здоров`я може бути здійснено тільки на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.
Під час розгляду справи по суті, жодних доказів про непридатність до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців, відповідно до п.п. б ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, позивач до суду не надав.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення з військової служби за станом здоров`я згідно п.п. «б» ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII.
Крім того, суд звертає увагу, що п.п. «б» ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII не передбачає право позивача, як особи з другою групою інвалідністю та втратою професійної працездатності у відповідних відсотках, на звільнення з військової служби за призовом за мобілізацією під час дії воєнного стану.
Суд також зазначає, що згідно п. 2.3.1, 2.3.4 2.3.5, розділу І Положення № 402 Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК) є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК). Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Згідно п.п 2.4.3, 2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону за рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК, організованих при військових частинах, які дислокуються на території регіону, незалежно від підпорядкування.
ВЛК регіону має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Згідно п.п. 2.4.6., 2.4.10 розділу І Положення № 402 Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Отже, наведеними нормами Положення №402 визначена процедура оскарження постанови ВЛК регіонів.
Доказів незгоди з висновком зазначеним у постанові № 1929 ВЛК військової частини позивачем до суду не надано, а також не надано доказів її оскарження до ЦВЛК.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.
Суд звертає увагу, що під час розгляду справи по суті позивач не довів, а суд не встановив факти та/або обставини, які б свідчили про звернення позивача до відповідача з відповідним клопотанням (рапортом) про переведення його на види служби та роботи, що не протипоказані йому за станом здоров`я, зокрема до військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положення ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час розгляду справи по суті відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність своїх дій, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Доводи позивача щодо протиправності бездіяльності відповідача, суд відхиляє, оскільки під час розгляду справи по суті ним не доведено факту вчинення відповідачем бездіяльності, дій та рішень відносно позивача.
Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-243, 246 КАС України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), третя особа: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова