Справа № 280/3288/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 червня 2024 року (16:45)Справа № 280/3288/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2024 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної податкової служби України (далі відповідач або ДПС України), в якій позивач просить: визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію від 26.03.2024 №1599/ІПК/99-00-24-03-03.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач разом із членами сім`ї з 21.06.2023 проживає у Федеративній Республіці Німеччина (далі - ФРН). Зазначає, що позивач створює бізнес на території ФРН, планує реєструвати власну компанію. Тобто позивач також має тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) у ФРН. З наведеного слідує, що починаючи з 2023 року позивач втратив особисті та економічні зв`язки з Україною, а також став податковим резидентом ФРН і продовжує бути податковим резидентом ФРН у 2024 році. Так, 26.02.2024 позивач направив до ГУ ДПС у Запорізькій області звернення на отримання індивідуальної податкової консультації в електронній формі вих. № 1 від 26.02.2024, яке листом від 13.03.2024 вих. №6950/7/99-00-24-03-03-07 було передано ДПС України для розгляду. 26.03.2024 позивачем було отримано індивідуальну податкову консультацію № 1599/ІПК/99-00-24-03-03 від 26.03.2024. Позивач не погоджується із наданою йому індивідуальною податковою консультацією та вважає, що вона суперечить вимогам податкового законодавства, є протиправною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що Угода між Україною і Федеративною Республікою Німеччина про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доход і майно від 03.07.1995 та пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 ПК України чітко визначили умови визнання особи податковим резидентом України і позивач не відповідає жодній з них, в силу пп. в) пп. 14.1.122. п. 14.1. ст. 14 ПК України, позивач є податковим нерезидентом України. При цьому, відповідно до Угоди між Україною і Федеративною Республікою Німеччина про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доход і майно від 03.07.1995, позивач є податковим резидентом ФРН, що підтверджується довідкою про необмежене податкове зобов`язання Фінансового управління Treptow-Kopenick від 08.02.2024. З огляду на зазначене, приписи ПК України не зобов`язують нерезидентів України подавати звіт про контрольовані іноземні компанії та повідомлення до української податкової, то відповідно позивач, як податковий нерезидент України, не зобов`язаний подавати звіт та повідомлення про контрольовані іноземні компанії. Беручи до уваги вищезазначене, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 17.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

04.06.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 26294), в якому зазначає, що позивач звернувся до контролюючого органу з проханням надати консультацію з питань зі складністю застосування ПК України та полягає у необхідності формування чіткого розуміння щодо необхідності подання Звіту про контрольовані іноземні компанії фізичній особі - нерезиденту. За результатами розгляду звернення ДПС надано індивідуальну податкову консультацію від 26.03.2024 №1599/ІПК/99-00-24-03-03/ІПК та зазначено, що платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наявний обов`язок подавати звіт про контрольовані іноземні компанії за 2023 рік та Повідомлення про набуття частки (початок здійснення фактичного контролю) в юридичній собі протягом 60 днів з дня такого набуття у 2024 році. Вважає позовні вимоги безпідставними, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

У період часу з 04.06.2024 по 17.06.2024 суддя Калашник Ю.В. була відсутня на роботі, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.06.2024 № 02-35/24/51, яка міститься в матеріалах справи, у зв`язку із чим рішення у повному обсязі складено та підписано у перший робочий день.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 21.06.2023 проживає у Федеративній Республіці Німеччина разом із членами сім`ї.

На адвокатський запит позивача №1-55фо від 05.04.2024, листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 08.04.2024 №19-24198/18/24-Вих надано інформацію про перетинання позивачем державного кордону України за період з 01.06.2023 по 04.04.2024, зокрема зазначено: «Пункт пропуску: Чоп(Тиса), Дата перетину: 21-06-2023 14:16 Напрям: Виїзд, ПІБ, громадянство ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), УКРАЇНА Серія, № паспорта: НОМЕР_2 Дата народження: НОМЕР_3 , Характеристика ТЗ: BC9788PI». Іншої інформації немає (а.с.12).

Факт законного проживання на території ФРН підтверджується Видом на проживання (параграф 24, AufenthG §24), у вигляді вклеюванної довідки у паспорт № НОМЕР_4 від 14.09.2023.

Відповідно до довідки про необмежене зобов`язання щодо сплати податків з доходів від 08.02.2024 ОСОБА_1 (податковий номер 36 / 469 / 0000 0000 0000 0121 7; ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 ), з 24.07.2023 розглядається з необмеженим зобов`язанням щодо сплати податків з доходів. Податкова декларація про доходи за календарний рік досі не надана (а.с.14).

17.10.2023 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №004020979 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , підстава: власне рішення, про що свідчить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

26.02.2024 позивач направив до ГУ ДПС у Запорізькій області звернення на отримання індивідуальної податкової консультації в електронній формі вих. №1 від 26.02.2024 (а.с.31-32).

Відповідно до звернення позивач просив надати консультацію з наступних питань:

1. Чи зобов`язаний позивач, як податковий резидент ФРН, подавати звіт про контрольовані іноземні компанії за 2023р. до контролюючого органу одночасно з поданням річної декларації про майновий стан за 2023р. ?

2. Чи зобов`язаний позивач, як податковий резидент ФРН, надсилати у 2024р. до контролюючого органу повідомлення про набуття частки (початок здійснення фактичного контролю) в юридичній собі ФРН протягом 60 днів з дня такого набуття?

Листом ДПС України №6950/7/99-24-03-03-07 від 13.03.2024 повідомлено позивача, що ДПС України розглянула лист Головного управління ДПС у Запорізькій області від 07.03.2024 №1498/8/08-01-23-00-09іпк (вх. ДПС №1005/ІПК/7 від 08.03.2024) щодо звернення ОСОБА_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) від 26.02.2024 № 1 (вх. ГУ ДПС у Запорізькій області № 78/ІПК від 26.02.2024) на отримання індивідуальної податкової консультації (далі - ІПК) щодо практичного застосування норм податкового законодавства та в межах компетенції повідомила, що відповідно до положень п. 52.1 ст. 52 ПК України ДПС продовжує розгляд вищевказаного звернення про отримання ІПК по 05.04.2024 (а.с.33).

Листом ДПС України від 26.03.2024 №1599/ІПК/99-00-24-03-03, позивачу надана індивідуальна податкова консультація, в якій з порушеного питання було зазначено у платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наявний обов`язок подавати звіт про контрольовані іноземні компанії за 2023 рік та Повідомлення про набуття частки (початок здійснення фактичного контролю) в юридичній собі протягом 60 днів з дня такого набуття у 2024 році (а.с.34-36).

Вважаючи висновки відповідача, викладені в індивідуальній податковій консультації від 26.03.2024 №1599/ІПК/99-00-24-03-03 протиправними, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. п.14.1.172 п.14.1. ст.14 ПК України, податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.1721 п.14.1. ст.14 ПК України, індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

У відповідності до п. п.14.1.173п.14.1. ст.14 ПК України, узагальнююча податкова консультація - оприлюднення позиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що склалася за результатами узагальнення індивідуальних податкових консультацій, наданих контролюючими органами платникам податків, та/або у разі виявлення обставин, що свідчать про неоднозначність окремих норм такого законодавства.

Відповідно до ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити:

- найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні;

- код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

- зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації;

- підпис платника податків;

- дату підписання звернення.

На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 10 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Індивідуальні податкові консультації надаються:

- в усній формі - контролюючими органами та державними податковими інспекціями;

- у письмовій формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, підлягає реєстрації в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси.

Доступ до зазначених даних єдиної бази та офіційного веб-сайту є безоплатним та вільним. Порядок ведення та форма єдиної бази індивідуальних податкових консультацій визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональний територіальний орган зобов`язаний надіслати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, індивідуальну податкову консультацію протягом 15 календарних днів, що настають за днем отримання звернення платника податків на отримання індивідуальної податкової консультації, для розгляду питання про внесення відомостей про таку консультацію до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, про що повідомляє платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, отримавши індивідуальну податкову консультацію від контролюючого органу, який йому підпорядковується, протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання такої консультації, але не більше 35 календарних днів, що настають за днем отримання контролюючим органом відповідного звернення платників податків, приймає одне із таких рішень:

- про внесення відомостей про індивідуальну податкову консультацію до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення контролюючий орган, який йому підпорядковується;

- про відмову у внесенні відомостей до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, з одночасним наданням платнику податків від свого імені індивідуальної податкової консультації та внесенням відомостей про таку консультацію до зазначеного реєстру, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення контролюючий орган, який йому підпорядковується, та платника податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення індивідуальних податкових консультацій, а також аналізує обставини, що свідчать про неоднозначність окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, шляхом надання узагальнюючих податкових консультацій, які затверджуються наказом цього органу.

Узагальнюючі податкові консультації підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, протягом п`яти календарних днів з дня їх надання.

Відповідно до ст. 53 ПК України, не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.

Положення абзацу першого цього пункту застосовуються до індивідуальної податкової консультації, за умови що вона зареєстрована в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій.

У разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.

Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Отже податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку, фактично, за всіма процедурами (нарахування та сплата платежів, пені, штрафних санкцій, оскарження дій контролюючих органів тощо):

1) надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності;

2) має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана;

3) не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування;

4) має мету - викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

При цьому, платнику податків надано право оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу у випадку, якщо вона, на його думку, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Виходячи із змісту положень наведених вище норм ПК України, обов`язковими складовими письмової податкової консультації є:

- опис питань, що порушуються платником податків;

- обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків;

- висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №826/2032/16 та від 22.10.2019 у справі №520/10111/18.

Досліджуючи зміст оскаржуваної індивідуальної податкової консультації судом встановлено, що відповідачем надано відповідь на поставлене позивачем запитання і зазначенням того, що ОСОБА_1 , громадянин України з 21.06.2023 виїхав на постійне проживання до Федеративної Республіки Німеччини. Факт законного проживання на території ФРН підтверджується видом на проживання для «біженців з України», у вигляді вклеюванної довідки у паспорт № НОМЕР_4 від 14.09.2023. Відповідно до довідки про податкову відповідальність Фінансового управління Treptow-KSpenick від 08.02.2024, є податковим резидентом ФРН, податковий номер 36 /469/0000 0000 0000 0121 7; ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 ).

Згідно інформації, наданої платником податків, ОСОБА_1 : постійно проживає у ФРН за адресою: АДРЕСА_1 ; має законне місце проживання у ФРН більше 183 днів; є податковим резидентом ФРН; має більш тісні особисті й економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) у ФРН (проживання сім`ї, родичів, організація бізнесу).

Поняття «резидент» та умови, відповідно до яких платник податку може вважатися резидентом України, встановлено п.п. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 ПК України, зокрема, фізична особа - резидент - це фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.

Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення п.п. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 ПК України, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.

Якщо всупереч закону фізична особа - громадянин України має також громадянство іншої країни, то з метою оподаткування цим податком така особа вважається громадянином України, який не має права на залік податків, сплачених за кордоном, передбаченого Кодексом або нормами міжнародних угод України.

Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що у власності ОСОБА_1 перебувають об`єкти нерухомого майна на території України.

Згідно зі ст. 3 ПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Наразі українсько-німецькі податкові відносини гуртуються на Угоді між Україною і Федеративною Республікою Німеччина про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доход і майно (Угоду ратифіковано Законом № 449/95-ВР від 22.11.95) (далі Угода).

Ця Угода застосовується до осіб, які є резидентами однієї або обох Договірних Держав. Критерії щодо визначення резиденції осіб, на яких поширюються положення Угоди, встановлено ст. 4 «Резиденція».

1. При застосуванні цієї Угоди термін «резидент однієї Договірної Держави» означає будь-яку особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місцезнаходження керівного органу або іншого аналогічного критерію. Цей термін разом з тим не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує доходи з джерел у цій Державі або стосовно майна, що в ній знаходиться.

2. У випадку, коли відповідно до положень пункту 1 фізична особа є резидентом обох Договірних Держав, її становище визначається відповідно до таких правил:

a) вона вважається резидентом тієї Держави, де вона має постійне житло; якщо вона має постійне житло в обох Державах, вона вважається резидентом тієї Держави, де вона має більш тісні особисті й економічні зв`язки (центр життєвих інтересів);

b) якщо Держава, в якій вона має центр життєвих інтересів, не може бути визначена або коли вона не має постійного житла в жодній з Держав, вона вважається резидентом тієї Держави, де вона звичайно проживає;

c) якщо вона звичайно проживає в обох Державах або коли вона звичайно не проживає в жодній з них, вона вважається резидентом тієї Держави, національною особою якої вона є;

d) якщо вона є національною особою обох Держав або коли вона не є громадянином жодної з них, компетентні органи Договірних Держав вирішують це питання за взаємною згодою.

Процедура взаємного узгодження визначена ст. 25 (Процедура взаємного узгодження) Угоди. Так, зокрема, відповідно до п. 1 ст. 25 Угоди «якщо особа вважає, що дії однієї або обох Договірних Держав призводять або призведуть до її оподаткування не відповідно до положень цієї Угоди, вона може, незалежно від засобів захисту, передбачених національним законодавством цих Держав, подати свою справу для розгляду до компетентних органів Договірної Держави, резидентом якої вона є, або, якщо її випадок підпадає під дію п. 1 ст. 24, тієї Договірної Держави, національною особою якої вона є.

Отже, перебування за межами території України та отримання тимчасового захисту в цих країнах не є підставою для визначення такої особи нерезидентом України.

Крім того, українці, які отримали тимчасовий захист в інших країнах світу та перебувають в цих країнах понад 183 дні, при дотриманні умов, визначених п.п. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 ПК України, залишаються резидентами України.

Пунктом 392.5 ст. 392 розділу І ПК України встановлені вимоги щодо складання та подання Звіту про контрольовані іноземні компанії. Зокрема, пп. 392.5.2 п. 392.5 ст. 392 розділу 1 ПК України передбачено, що контролюючі особи зобов`язані подавати Звіт про контрольовані іноземні компанії до контролюючого органу одночасно з поданням річної декларації про майновий стан і доходи або податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний календарний рік засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та кваліфікованого електронного підпису.

Згідно з п. 54 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України встановлено особливості застосування положень про оподаткування прибутку контрольованої іноземної компанії протягом перехідного періоду: першим звітним (податковим) роком для звіту про контрольовані іноземні компанії є 2022 рік (якщо звітний рік не відповідає календарному року -звітний період, що розпочинається у 2022 році). Контролюючі особи мають право подати звіт про контрольовані іноземні компанії за 2022 рік до контролюючого органу одночасно з поданням річної декларації про майновий стан і доходи або податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2023 рік із включенням зазначеного у такому звіті скоригованого прибутку контрольованої іноземної компанії, що підлягає оподаткуванню в Україні, до показників відповідних декларацій за 2023 рік. При цьому штрафні санкції та/або пеня не застосовуються.

Підпунктом 39-2.5.5 п. 39-22.5 ст. 39-2 ПК України зазначено, що фізична особа -резидент України або юридична особа - резидент України зобов`язана повідомляти контролюючий орган про:

кожне безпосереднє або опосередковане набуття частки в іноземній юридичній особі або початок здійснення фактичного контролю над іноземною юридичною особою, що призводить до визнання такої фізичної (юридичної) особи контролюючою особою відповідно до вимог цієї статті;

заснування, створення або набуття майнових прав на частку в активах, доходах чи прибутку утворення без статусу юридичної особи;

кожне відчуження частки в іноземній юридичній особі або припинення здійснення фактичного контролю над іноземною юридичною особою, що призводить до втрат визнання такої фізичної (юридичної) особи контролюючою особою відповідно до вимог цієї статті;

ліквідацію або відчуження майнових прав на частку в активах, доходах чи прибутку утворення без статусу юридичної особи.

Фізичні особи - резиденти та юридичні особи - резиденти зобов`язані надіслати Повідомлення протягом 60 днів з дня набуття (початку здійснення фактичного контролю) або відчуження частки (припинення фактичного контролю) частки в іноземній юридичній особі, майнових прав на частку в активах, доходах чи прибутку утворення без статусу юридичної особи; початку/припинення здійснення фактичного контролю над іноземною юридичною особою.

Форма і порядок надсилання такого повідомлення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує та реалізує державну фінансову політику.

Повідомлення надсилається до контролюючого органу за основним місцем обліку фізичної особи - резидента та основним місцем обліку юридичної особи - резидента.

Надсилання Повідомлення здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу, Закону України «Про електронні довірчі послуги» та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг».

У разі набуття/відчуження частки в іноземній юридичній особі, майнових прав на частку в активах, доходу чи прибутку утворення без статусу юридичної особи; початку/закінчення здійснення фактичного контролю над іноземною юридичною особою стосовно частки в активах, доходах чи прибутку декількох осіб Повідомлення надсилається щодо кожної особи окремо.

Повідомлення подається до контролюючого органу фізичними (юридичними) особами - резидентами України починаючи з 01.01.2022.

Таким чином, з аналізу наданої індивідуальної податкової консультації від 26.03.2024 №1599/ІПК/99-00-24-03-03 вбачається, що відповідачем надано відповідь на поставлені позивачем запитання і зазначенням на наявний у позивача обов`язок подавати звіт про контрольовані іноземні компанії за 2023 рік та Повідомлення про набуття частки (початок здійснення фактичного контролю) в юридичній собі протягом 60 днів з дня такого набуття у 2024 році.

Враховуючи вищезазначене, питання, викладені у зверненні позивача про надання індивідуальної податкової консультації, розкриті повністю.

На переконання суду, оскаржувана індивідуальна податкова консультація містить цитування норми Закону, а також містить чіткі висновки та рекомендацій щодо її застосування для конкретного платника у певних обставинах, тому виконує своє головне завдання щодо її застосовування певним чином без ризику притягнення до відповідальності.

Отже, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач виконав вимоги статті 52 ПК України та надав позивачу податкову консультацію, яка містить необхідну інформацію і надає відповідь на зазначені у зверненні питання відповідно до чинних вимог ПК України.

Таким чином, спірна податкова консультація є правомірною, обґрунтованою, а отже такою, що скасуванню не підлягає. Твердження позивача, викладені у позові, не підтверджують порушення норм діючого законодавства з боку контролюючого органу при наданні оскаржуваної індивідуальної податкової консультації.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 18.06.2024.

Суддя Ю.В. Калашник