Справа № 160/2772/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2024 рокуСправа №160/2772/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третьої особи Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третьої особи Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до розпорядження від 03.04.2024р. № 226д, призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з посади судді за його поданням заяви про відставку, ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 26.03.2024 року №886/0/15-24.
За результатами розподілу, справа передана на розгляд судді Букіна Л.Є.
Ухвалою суду від 08.04.2024 року Прийняти позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третьої особи Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до свого провадження.
У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо повернення документів про призначення пенсії без виконання до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції реєстром обміну документів №18 від 14.12.2023 та зобов`язати відповідача призначити пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 15.08.2023 р., виходячи з вислуги років - 29 років 05 місяців 00 днів.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо безпідставного повернення документів про призначення пенсії без виконання до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції реєстром обміну документів №18 від 14.12.2023 року. На думку позивача, відповідач діяв не у спосіб, передбачений законодавством, який не розрізняє іншого варіанту поведінки, як-от, або призначити пенсію або відмовити у її призначенні. При обранні способу відновлення порушеного права просить врахувати беззаперечно право на отримання пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням вислуги років, обрахованої на пільгових умовах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що не приймав відносно позивача рішення про відмову у призначенні пенсії, а повернуло без виконання подання третьої особи з тих підстав, що позивач продовжує нести військову службу та отримає право на отримання бажаної пенсії після звільнення зі служби.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що наказом Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом від 14.08.2023 року за номером 117 о/с-23 «Про звільнення працівників», 14.08.2023 позивача звільнено зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України згідно згідно ч.5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
У відповідності до Наказу від 14.08.2023 року №117 о/с-23 «Про звільнення працівників», вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 14 років 08 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні 29 років 05 місяців 00 днів.
14.09.2023 позивач звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з заявою про підготовку та направлення до ГУ Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області документів, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2017 р. № 3-1 для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Листом від 24.01.2024 року за №980/4.2.-2024 Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції позивача повідомлено про повернення без виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів для призначення пенсії згідно реєстру обміну документів №18 від 14.12.2023 в зв`язку з відсутністю права на призначення пенсії через продовження мною військової служби в територіальному управлінні Служби судової охорони в Дніпропетровській області
Вважаючи ці дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору, суд перш за все необхідно дослідити ті обставини, з якими позивач пов`язує право на отримання пенсі. за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту «б» частини 1 статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» Закон №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Відповідно до частини 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Згідно статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (постанова від 17.07.1992 №393).
Відповідно до абзацу 2 пункту «г» частини 3 Порядку №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.
До 19.02.2022 року пунктом 3 Порядку №393 визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.
У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 року постанови №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).
Судом встановлено, на час звільнення позивача зі служби пункт 2-1 Порядку №393 визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Пунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Водночас пунктом 3 Порядку №393 визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Так, на час звільнення позивача з Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом редакція п.3 Порядку №393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування на пільгових умовах до вислуги років спірного періоду, застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція п.3 Порядку № 393.
Статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262 встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Натомість, Законом №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Судом встановлено, що вислуга років позивача в календарному обчисленні становить 14 років 08 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні 29 років 05 місяців 00 днів, тоді як, за приписами статті 17 Закону №2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а Порядком №393, в свою чергу, визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262.
Оскільки Порядок №393 встановлює пільгове обчислення вислуги років виключно для визначення розміру пенсії, суд доходить висновку про відсутність підстав для визначення позивачу вислуги років у пільговому обчисленні в порядку визначення календарної вислуги років під час призначення пенсії відповідно до Закону №2262.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, у якій, серед іншого Суд дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22.
Зважаючи на викладене, в ході судового розгляду справи не знайшли підтвердження доводи позивача щодо наявності право на отримання пенсі. за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»
Означені обставини виключають необхідність дослідження дій та мотивів відповідача, якими він керувався під час повернення без виконання поданого третьою особою подання на призначення пенсії, право на яку позивач не має.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна