Справа № 420/7096/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 р. № 420/7096/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених статтями 268-273 Кодексу адміністративного судочинства, у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаПершого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Софіївська, 15, м. Вознесенськ, Вознесенський район, Миколаївська область, 56501,

проскасування постанови від 04.01.2024 ВП № 23673841,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алдошиної Галини Вікторівни про стягнення виконавчого збору від 04.01.2024 у виконавчому провадженні № 23673841 як таку, що винесена з порушенням частини четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на примусовому виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист у справі № 2-1570/2010, виданий Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 26.11.2010, про стягнення з неї та ОСОБА_2 солідарно 113366,71 грн заборгованості на користь Кредитної спілки «Кредитний альянс». Постанова про відкриття відповідного виконавчого провадження № 23673841 було винесено головним державним виконавцем 14.01.2011, а оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору 04.01.2024, тобто з порушенням строків її прийняття, встановлених частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

У відзиві на позовну заяву від 14.06.2024 № 56777/20.6-34 Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити. Відзив умотивовано тим, що відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

05.03.2024 Одеський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про передання справи № 420/7096/24 за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2024 головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Ярощука В.Г.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Миколаївського окружного адміністративного суду:

позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали;

документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

04.06.2024 через канцелярію суду від позивачки надійшла заява про усунення недоліків від 27.05.2024, до якої було додано квитанцію до платіжного доручення про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн і уточнену позовну заяву від 27.05.2024. Відповідачем в уточненій позовній заяві зазначено Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач).

Предмет і підстави позову залишились незмінними.

10.06.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про задоволення заяви позивачки від 27.05.2024 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, про поновлення пропущений нею строк звернення до адміністративного суду, про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного провадження з урахуванням особливостей, встановлених статтями 268-273 КАС України, а також про призначення судового засідання на 18.06.2024.

Учасники справи у судове засідання не з`явились.

Тому суд розглянув цю адміністративну справу у порядку письмового провадження. Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2011 ВП № 23673841 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1570, виданого 26.11.2010 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення з позивачки 113366,71 грн на користь КС «Кредитний альянс».

04.01.2024 головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП № 23673841, згідно з якою постановлено стягнути з позивачки виконавчий збір у розмірі 11336,67 гривень.

16.02.2024 позивачка ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження № 23673841 та зробила на титульній сторінці справи відмітку, що справа не прошита та не пронумерована.

Вважаючи, що постанова головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.01.2024 у ВП № 23673841 є протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Не погоджуючись із правомірністю постанови від 04.02.2022 про відкриття виконавчого провадження № 68512755, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша статті 27 Закону № 1404-VIII).

Абзацом першим частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до абзацу третього частини п`ятої статті 13 Закону № 1404-VIII порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Водночас порушення державним виконавцем строків прийняття постанови про стягнення виконавчого збору не є підставою для її скасування, крім випадків, коли вона була прийнята з порушенням процедури, передбаченої Законом № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній до 08.03.2011) у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішень немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян з боржника громадянина і в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян з боржника юридичної особи.

Першим реченням частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній після 08.03.2011) встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений часиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній до 28.08.2018) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній після 28.08.2018) встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Суд встановив, що головний державний виконавець відповідача під час прийняття оскаржуваної постанови 04.01.2024 у виконавчому провадженні № 23673841 про стягнення з позивачки виконавчого збору в розмірі 11336,67 грн, визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка зазначена у виконавчому листі № 2-1570, виданого 26.11.2010 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області.

Однак, у період з дня відкриття виконавчого провадження № 23673841 (14.01.2011) до дня прийняття оскаржуваної постанови (04.01.2024) база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до з 14.01.2011 по 08.03.2011 та з 05.10.2016 по 28.08.2018 розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період з 08.03.2011 по 04.10.2016 та після 28.08.2018 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Водночас головний державний виконавець визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, застосувавши частину другу статті 27 Закону № 1404-VIII в редакції, чинній після 28.08.2018.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положення частини першої статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що була чинна на день відкриття виконавчого провадження № 23673841, передбачали менший розмір виконавчого збору у порівняні з нормами частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII в чинній редакції, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З урахуванням того, що чинна редакція частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII погіршила становище позивачки в порівняні з частиною першою статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній до 08.03.2011), а також те, що виконавче провадження № 23673841 є незакінченим, а отже з позивачки не стягнуто кошти у повному обсязі за відповідним виконавчим листом, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивачки судового збору в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, а саме: 11336,67 гривні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 1340/5053/18, від 28.12.2021 у справі № 400/4863/20 та від 15.06.2023 № 420/2013/22.

Таким чином, постанова головного державного виконавця відповідача від 04.01.2024 у ВП № 23673841 про стягнення виконавчого збору є протиправною і підлягає скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Квитанцією до платіжної інструкції від 27.05.2024, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачкою судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 9, 139, 241-246, 268, 269, 271, 272, 287, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Софіївська, 15, м. Вознесенськ, Вознесенський район, Миколаївська область, 56501; ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.01.2024 у виконавчому провадженні № 23673841 про стягнення виконавчого збору.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Софіївська, 15, м. Вознесенськ, Вознесенський район, Миколаївська область, 56501; ) судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 18 червня 2024 року