Справа № 240/24/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/24/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення 30.09.2023 року остаточного розрахунку при звільненні зі служби на день виключення з особового складу та усіх видів забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити належні йому при звільненні індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 09.05.2023 року по 30.09.2023 року, компенсацію вартості неотриманого речового майна, що належить до видачі, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток у сумі 5 676,09 грн. за кожен день прострочення за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач в період з 09.05.2023 року по 30.09.2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та брав безпосередню участь в районах ведення бойових дій. Позивач вважає, що при звільненні зі служби Відповідачем не були виплачені індексація грошового забезпечення за період проходження служби з 09.05.2023 року по 30.09.2023 року, компенсація вартості неотриманого речового майна, що належить до видачі, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік. Несвоєчасний розрахунок при звільненні, на думку Позивача, надає йому права на отримання середнього заробітку за кожен день прострочення.

На своє звернення від 29.12.2023 року щодо отримання таких коштів Позивач відповіді не отримав, що стало підставою звернення з вказаним позовом до суду.

Ухвалою від 02.02.2024 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , відзив на позовну заяву до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.05.2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 і наказом від 30.09.2023 року №277 звільнений з військової служби у запас.

Як зазначено в даному наказі Відповідача, копія якого долучена до позву та досліджена судом, Позивачу при звільненні зі служби підлягали виплаті, окрім іншого, компенсація за 48 діб невикористаної щорічної відпустки. Одночасно в даному наказі зазначається, що Позивачу не виплачувалася матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік (а.с.11).

Суть спірних відносин між сторонами зведена до наявності чи відсутності підстав :

- для виплати Позивачу індексація грошового забезпечення за період проходження служби з 09.05.2023 року по 30.09.2023 року;

- для виплати Позивачу компенсації вартості неотриманого речового майна, що належить до видачі;

- для виплати Позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;

- для виплати Позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби.

Суд враховує, що відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Судом встановлено, що у відповідності до вказаних положень Закону № 2011-XII КМ України прийнято постанову від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - постанова №704).

Як зазначено в п.2 постанови №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Як зазначено в п.1 постанови, перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та їх розміри, перелічено згідно з додатком 15 до постанови.

Суд враховує, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам врегульовано правовими нормами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (надалі - Наказ №260).

Особливості виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань врегульовані приписами розділу XXIV Наказу №260.

Безспірно, відповідно до вимог п.1 розділу XXIV Наказу №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Як зазначено в п.9 розділу XXIV Наказу №260, виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Всупереч вказаним вимогам та вимогам ст.77 КАС України Позивачем до позову не долучено жодних доказів на підтвердження подання ним такого рапорту у відповідності до вимог розділу XXIV Наказу №260.

Більш того, із долученої до позову та дослідженої судом копії листа Відповідача від 20.02.2024 року, вбачається, що невиплата Позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань була зумовлена виключно відсутністю відповідного рапорту Позивача.

Зазначене свідчить про безпідставність позовних вимог Позивача в цій частині позову.

Аналогічно безпідставними є позовні вимоги щодо виплати Позивачу компенсації вартості неотриманого речового майна, що належить до видачі.

Безспірно, правовими нормами статті 9-1 Закону № 2011-XII військовослужбовці Збройних Сил мають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Як зазначено в п.4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. № 178, така грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам та вимогам ст.77 КАС України Позивачем до позову не долучено жодних доказів на підтвердження подання ним відповідного рапорту.

Більш того, як вбачається із долученої до позову та досліджено судом копії речового атестату від 29.09.2023 року Позивачу видано речове майно в кількості 19 предметів.

Як вже зазначалося судом, приписами ст.9 Закону № 2011-XII прямо передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил підлягає індексації відповідно до закону

Механізм та підстави індексації доходів громадян, в тому числі грошового забезпечення військовослужбовців врегульовано правовими нормами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Разом з тим, приписами п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Зазначене свідчить про відсутність у Відповідача обов`язку нараховувати виплачувати в 2023 році індексацію грошового забезпечення військовослужбовців, в тому числі Позивача.

Одночасно суд погоджується із доводами Позивача щодо несвоєчасного розрахунку при його звільненні з військової служби.

Відповідно до п.1 розділу XXXI Наказу №260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Як вже зазначалося судом, відповідно до наказу Відповідача №277, Позивач з 30.09.2023 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Разом з тим, грошове забезпечення при звільненні в сумарному розмірі 180 577,26 грн. Позивачу було виплачено лише 11.10.2023 року шляхом перерахування на його картковий рахунок, що підтверджується дослідженою судом випискою із такого карткового рахунку.

Зазначене свідчить, про порушення Відповідачем строків розрахунку при звільненні Позивача з військової служби.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати компенсації за речове майно) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розмір виплати грошового забезпечення військовослужбовцям.

Водночас такі питання врегульовано нормами загального трудового законодавства - Кодексом законів про працю України.

Безспірно, за приписами ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Зазначене свідчить про наявність порушеного права, зумовленого невиплатою Відповідачем при звільнення Позивача з військової служби всіх сум грошового забезпечення.

З огляду на викладене суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, способом захисту порушеного права Позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні 30.09.2023 року з військової служби в запас та зобов`язання нарахувати та стягнути середньомісячне грошового забезпечення за час такої бездіяльності та затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2023 року по 10.10.2023 року.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) середнє грошового забезпечення за затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2023 року по 10.10.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк