Справа № 260/1936/24
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2024 року м. Ужгород№ 260/1936/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), які полягають в незаконному утриманні (відрахуванні) із грошового забезпечення та інших виплат належних при звільненні ОСОБА_1 коштів у розмірі 10093,46 грн;

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити виплату належного ОСОБА_1 грошового забезпечення у розмірі 1009346 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що проходив службу та перебував на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року у справі №360/1708/22 перераховано доплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 11265,34 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. Разом з тим, ОСОБА_2 було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 21 530,35 грн, одночасно з нарахованої суми відповідачем здійснено відрахування індексації грошового забезпечення за 2020, 2021, 2022 роки у розмірі 10093,64 грн.

Вважає таке відрахування протиправним та таким, що порушує його соціальні права.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 року відповідачу продовжено строк для подання відзиву.

24.04.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву. Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Заперечуючи проти позову вказує на те, що під час виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 року у справі №360/1708/22 здійснено перерахунок грошового забезпечення, зокрема після зміни посадових окладів станом на 2020, 2021, 2022 роки, з урахуванням вимог Порядку 1078 виникла необхідність у зміні базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення з березня 2018 року на січень 2020 року, січень 2021 року та січень 2022 року відповідно як наслідок зроблений перерахунок однієї з складових грошового забезпечення - індексації грошового забезпечення у сумі 10093,46 грн, а відтак не відбулося ніякого безпідставного утримання коштів.

Відповідно до положень ч. 5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та Наказом відповідача № 677-ос від 06.05.2022 року його було виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення за підпунктом г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не виявив бажання продовжувати військову службу, а саме один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину віком до 18 років)) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з 08.05.2022 року (а.с. 5).

Позивач, вважаючи, що йому протягом проходження служби неправомірно здійснювалось нарахування та виплата грошового забезпечення звернувся до суду з позовною заявою про перерахунок грошового забезпечення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 у справі 360/1708/23 позовні вимоги задоволені, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування з 29 січня 2020 року по 08 травня 2022 року при обчисленні ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити з 29 січня 2020 року по 08 травня 2022 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням) шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (2020 року, 2021 року та 2022 року), згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше виплачених сум та з відрахуванням відповідних податків та зборів.

На виконання вищевказаного рішення, 10.02.2024 року позивачу на картковий рахунок перераховано доплату одноразової грошової допомоги у розмірі 11265,34 грн (а.с. 4).

Позивач вказує на те, що йому було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 21530,35 грн, одночасно із нарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби відповідачем безпідставно здійснено відрахування індексації грошового забезпечення за 2020, 2021, 2022 роки у розмірі 10093,46 грн.

Позивач, вказуючи на безпідставність здійснено відрахування індексації грошового забезпечення за 2020, 2021, 2022 роки у розмірі 10093,46 грн посилається на ст. 129 КЗпП України.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011- XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом другим частини 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону № 2017-ІІІ).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі Закон №1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона зараховується до складу грошового забезпечення військовослужбовців, на що неодноразово звертав Верховний суд (постанова від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18, постанова від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, постанова від 19 березня 2020 року у справі №820/5286/17, постанова від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, постанова від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, постанова від 11 грудня 2019 у справі №638/5794/17, постанова від 27 грудня 2019 у справі №643/11749/17).

Як вбачається із матеріалів справи, під час виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 у справі № 360/1708/22, відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача, зокрема змінено посадові оклади станом на 2020, 2021, 2022.

Враховуючи вимоги Закону № 1282-ХІІ та Порядку 1078 від 17 липня 2003 року при зміні посадового окладу, виникла необхідність у зміні базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення з березня 2018 року на січень 2020 року, січень 2021 року, січень 2022 року.

Таким чином, як наслідок відповідачем здійснено перерахунок однієї із складових грошового забезпечення - індексації грошового забезпечення на суму 10 093,46 грн.

Враховуючи те, що порядок нарахування та виплати грошового забезпечення врегульовано нормами спеціального законодавства, зокрема: Законом України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців», Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за №854/32306, затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, то суд вважає помилковим посилання позивача на норми ст. 129 КЗпП України.

Суд вказує на те, що перерахунок грошового забезпечення позивача здійснено по новому, то відповідач повинен встановити при зміни посадового окладу інший базовий місяць для обрахунку індексації грошового забезпечення.

Відтак, суд вказує на те, що позивач помилково та необґрунтовано дійшов висновку що має право на виплату грошового забезпечення у сумі 10093,46 грн, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяС.А. Гебеш