Справа № 300/6512/23
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2024 р. справа № 300/6512/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства Оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє представник адвокат Кошман Ірина Вадимівна, звернувся до суду з адміністративним позовом до Військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства Оборони України (надалі, також відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у перегляді причинного зв`язку захворювань, встановленого постановою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 за свідоцтвом про хворобу №45, оформлена у вигляді роз`яснення від 20.07.2023 №598/7131, зобов`язання повторно розглянути заяву щодо перегляду причинного зв`язку захворювань, встановленого постановою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 за свідоцтвом про хворобу № 45 з прийняттям постанови відповідно до п.п. 2.3.3 - 2.3.5 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач призваний на підставі Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24.02.2022. Госпітальна військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_2 02.02.2023 провела огляд ОСОБА_1 , за результатами якого прийнято постанову про причинний зв`язок захворювань останнього із військовою службою у Збройних Силах України, оформлене свідоцтвом про хворобу №45. Не погодившись із вищевказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся із заявою та іншими документами до ЦВЛК Збройних Сил України щодо перегляду причинного зв`язку захворювань, встановленого постановою госпітальної військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 за свідоцтвом про хворобу від 02.02.2023 №45. Проте, ЦВЛК ЗС України, розглянувши заяву позивача, надала відповідь листом у формі роз`яснення від 20.07.2023 № 598/7131, яким повідомила позивача про відсутність підстав щодо перегляду постанови від 02.02.2023 №45. Однак, на думку представника позивача заява останнього, яка подана до ЦВЛК ЗС України не є зверненням в розумінні Закону №393/96-ВР з питань військово-лікарської експертизи, а є скаргою в якій ОСОБА_1 не погодившись з висновком ВЛК щодо причинного зв`язку захворювань, оскаржує його в порядку передбаченому Положенням №402 до ЦВЛК, що дає підстави для висновку, що процедура розгляду такої заяви повинна проводитись у відповідності до цього нормативного акту, а не у відповідності до Закону №393/96-ВР. Так, аналіз приписів Положення №402 дає підстави прийти до висновку, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів. Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Відтак, у спірному випадку має місце протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до п. 2.3.5. Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 17.10.2023 та міститься в матеріалах справи. Проти заявлених позовних вимог заперечив, вказавши, що при прийнятті постанови ВЛК необхідно встановити, чи виникли у позивача захворювання під час проходження ним військової служби з березня 2022 по березень 2023 або воно досягло розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності до військової служби. Однак, позивачем не надано жодних медичних документів, про проведення йому медичних досліджень до призову на військову службу за мобілізацією. Враховуючи зазначене, позивач міг не знати про наявність в нього захворювань, якщо не звертався до проходження військової служби до лікарів з відповідними скаргами, без проведення відповідних медичних досліджень, які були проведені лише під час проходження ним військової служби. При цьому, ЦВЛК ЗС України розглядають скаргу про перегляд постанови ВЛК та приймають рішення про наявність обґрунтованих підстав для перегляду постанови ВЛК. У випадку наявності обґрунтованих у скарзі підстав, ЦВЛК ЗС України переглядає постанову ВЛК, скасовує її та приймає нову постанову. У випаді: відсутності обґрунтованих у скарзі підстав для перегляду постанови ВЛК, постанова ВЛК не переглядається. Крім того, ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.
Зважаючи на вищевикладене, судом здійснено розгляд справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та повідомлення та (або) виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.
Згідно довідки від 03.04.2023 №40, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24.02.2022 призваний на військову службу під час мобілізації з 09.03.2022 звільнений 16.03.2023 на підставі наказу №59-РС від 13.03.2023 (а.с.16, 35).
У період з 27.03.2022 позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 26.04.2022 №4007/6023 (а.с.17).
У липні 2022 року позаштатна військово-лікарська комісія КНП "Черкаської обласної лікарні ЧОР" з метою визначення ступеня придатності до військова служби провела огляд ОСОБА_1 та прийняла постанову ВДК про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби, оформлену довідкою ВЖ № 775 від 20.07.2022 "Цукровий діабет II тип, середнього ступеню важкості, субкомпенсація. Діабетична ангіопатія нижніх кінцівок. Синдром діабетичної ступні: трофічна виразка 3-го пальця правої ступні. Помірне порушення кровообігу та функцій нижніх кінцівок Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби", на підставі статті 13б, статті 42б графи ІІ Розкладу хвороб визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с.21).
02.02.2023 госпітальна військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_1 провела огляд ОСОБА_1 та прийняла постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби, оформлену свідоцтвом про хворобу № 45 від 02.02.2023 у формулюваннях "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" та "Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби" (а.с.14-15).
Позивач 15.06.2023 звернувся до ЦВЛК ЗС України з заявою про перегляд причинного зв`язку захворювань, встановлених постановою ВЛК військової частини НОМЕР_1 № 45 від 02.02.2023 (а.с.46).
Листом Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства Оборони України № 598/7131 від 20.07.2023, надано роз`яснення та проінформовано позивача, що за результатами розгляду наданих ним документів постанову про причинний зв`язок за свідоцтвом про хворобу № 45 від 02.02.2023 прийнято вірно, підстав для перегляду немає (а.с.13).
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо відмови у перегляді причинного зв`язку захворювань, встановленого постановою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 за свідоцтвом про хворобу №45 протиправною, позивач через уповноваженого представника звернувся до суду з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
За змістом статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами 2, 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 7 статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з абз. 1, 7 пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Відповідно до пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема: контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з абзацом 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України .
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
За змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладається організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Згідно з підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.2 глави 1 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Згідно з абзацом першим пункту 20.1 глави 20 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначений главою 21 розділу ІІ Положення № 402.

Відповідно до пунктів 21.1, 21.2 глави 21 розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно з вимогами підпункту «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається у формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо захворювання виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

При цьому підпунктом «е» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у формулюванні «Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби» приймається, якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.

Отже, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовця встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, про що приймає постанову у формулюванні залежно від періоду виникнення та обставин розвитку і наслідків захворювання. Така постанова оформлюється, зокрема, свідоцтвом про хворобу та є обов`язковою до виконання.

Суд встановив, що 02.02.2023 госпітальна військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_1 провела огляд ОСОБА_1 та прийняла постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби, оформлену свідоцтвом про хворобу № 45 від 02.02.2023 у формулюваннях "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" та "Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби" (а.с.14-15).

Суд зазначає, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Так, позивач стверджує, що наведений вище висновок ВЛК оформлений свідоцтвом про хворобу № 45 від 02.02.2023 про причинний зв`язок захворювання з проходженням військової служби суперечить медичним документам та фактичним обставинам, в зв`язку із чим останній звернувся до ЦВЛК ЗСУ із заявою від 15.06.2023 про перегляд причинного зв`язку захворювань, встановлених постановою ВЛК військової частини НОМЕР_1 № 45 від 02.02.2023.

Листом Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства Оборони України № 598/7131 від 20.07.2023, надано роз`яснення та проінформовано позивача, що за результатами розгляду наданих ним документів постанову про причинний зв`язок за свідоцтвом про хворобу № 45 від 02.02.2023 прийнято вірно, підстав для перегляду немає (а.с.13).

Оцінюючи поведінку відповідача в частині розгляду заяви позивача про перегляд постанови ВЛК, оформленої Свідоцтвом про хворобу від № 45 від 02.02.2023, суд зазначає наступне.

Так відповідно до п.п.2.3.4. п.2.3 Положення 402 ЦВЛК (серед іншого) має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Отже, пунктом 2.3 визначено об`єм дискреційних повноважень ЦВЛК. В тому числі, передбачена п.2.3 розділу І Положення №402 функція ЦВЛК з контролю за рішеннями ВЛК входить до дискреції ЦВЛК ЗСУ як військово-медичної установи з військового управління, що здійснює керівництво ВЛК регіонів у ЗСУ та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в ЗСУ.

Відповідно до п.2.1., п.2.2. ЦВЛК є штатною військово-лікарською установою яка приймає постанови що є обов`язковою для штатних та позаштатних ВЛК.

Згідно п.2.3.5. Положення №402, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Системний аналіз вищенаведених приписів Положення №402 дає суду підстави прийти до висновку, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.

Таким чином, ЦВЛК, яка має у штаті медичних працівників та як установа, наділена повноваженнями щодо розгляду, перегляду, скасування, затвердження, незатвердження та контролю за постановами будь-якої ВЛК (включно з їх переглядом по суті прийнятих діагнозів) є єдиним компетентним суб`єктом владних повноважень, що контролює усі ВЛК та перевіряє прийняті ними рішення з метою захисту військовозобов`язаних, військовослужбовців та резервістів.

Тому саме з огляду на свій статус у системі військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України ЦВЛК й наділена широким спектром прав та повноважень, які вона повинна використовувати у своїй діяльності максимально повно та ефективно, а не ухилятися від їх використання під приводом того, що це не є обов`язком для неї.

Так, відповідь оформлена листом № 598/7131 від 20.07.2023 не містить жодної оцінки відповідних спеціалістів ЦВЛК, які мають діскреційні повноваження, щодо спростування або не спростування наданим позивачем документів щодо перегляду причинного зв`язку захворювань, встановленого постановою госпітальної військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 за свідоцтвом про хворобу від 02.02.2023 року №45.

Проте, саме ЦВЛК в силу своїх діскреційних повноважень повинна була надати таку оцінку та надати позивачу повну та обґрунтовану відповідь щодо правомірності висновку ВЛК.

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача, що вчинення ЦВЛК ЗС України дій, передбачених підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402, на який покликається позивач у позовній заяві, є її правом, а не обов`язком є безпідставними.

Відтак, відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за Законом.

При цьому, саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до п.2.3.5 Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку.

Посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду від 09.10.2019 справа № 802/468/17-а є необґрунтованою, оскільки в межах розгляду даної справи суд не надавав оцінки встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з військовою службою так як такі є компетенцією військово-лікарської комісії.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства Оборони України щодо відмови у перегляді причинного зв`язку захворювань, встановленого постановою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 за свідоцтвом про хворобу №45, оформлену у вигляді роз`яснення від 20.07.2023 №598/7131 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву щодо перегляду причинного зв`язку захворювань, встановленого постановою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 за свідоцтвом про хворобу № 45 з прийняттям постанови відповідно до п.п. 2.3.3 - 2.3.5 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, з урахуванням висновків суду наведених в цьому рішенні.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

З огляду на те, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів понесення сторонами інших судових витрат у справі, керуючись частиною 1 статті 139 КАС України, відсутні підстави для розподілу судових витрат у справі.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо відмови у перегляді причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 , встановленого постановою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 за свідоцтвом про хворобу №45, оформлену у вигляді роз`яснення від 20.07.2023 за №598/7131.

Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо перегляду причинного зв`язку захворювань, встановленого постановою госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 за свідоцтвом про хворобу № 45 з прийняттям постанови відповідно до п.п. 2.3.3 - 2.3.5 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 );

Відповідач - Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України Міністерства Оборони України (, вул. Госпітальна, 16, м. Київ, 01133).

Суддя Микитин Н.М.