Справа № 120/5227/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 червня 2024 р. Справа № 120/5227/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі - Головне управління ПФУ у Донецькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - Головне управління ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2) із позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №50 від 21.02.2024 р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.б ч. 1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати призначити і виплачувати пенсію згідно п.б ч. 1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 13.02.2024 р. шляхом зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 22.07.1985 по 23.10.1995 р., з 13.12.1999 р. по 14.08.2001 р., з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що працювала контролером верстатних робіт та контролером термічних і ковальсько пресових робіт, відтак, відповідні періоди мають бути зараховані до пільгового стажу по Списку №2. Однак, звернувшись до пенсійного органу із заявою по призначення пенсії отримала відмову вмотивовану недостатністю стажу. При цьому, не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 22.07.1985 по 23.10.1995 р., з 13.12.1999 р. по 14.08.2001 р., з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р., зокрема, з підстав відсутності атестації.

Із такою позицією пенсійного органу позивачка не погоджується, а тому звернулась до суду із даним позовом.

26.04.2024 р. відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в порядку визначеному ст. 263 КАС України.

10.05.2024 р. надійшов відзив, в якому відповідач 1, заперечив проти задоволення позову вказавши, що періоди роботи з 13.12.1999 р. по 14.08.2001 р., з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р. не зараховано з підстав відсутності атестації. Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду з 22.07.1985 по 23.10.1995 р. вказав, що професії, за якими працювала позивачка не відповідали чинним на період роботи спискам. Відтак, враховуючи недостатність пільгового стажу, позивачці правомірно відмовлено в призначенні пенсії.

24.05.2024 р. надійшов відзив від відповідача 2 , у якому просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що у позивачки відсутній необхідний пільговий стаж, а отже відсутні підстави для призначення пенсії.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступне.

13.02.2024 р. ОСОБА_1 звернулась до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. За екстериторіальністю заяву передано на розгляд Головному управлінню ПФУ в Донецькій області.

За наслідком розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №50 від 21.02.2024 р. про відмову в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. Зокрема, у рішенні вказано, що страховий стаж позивачки становить 38 років 5 місяців 06 днів, в т.ч. пільговий стаж особи - 4 роки 11 місяців 22 днів.

При цьому до пільгового стажу не зараховано:

- період з 22.07.1985 по 12.12.1999 р., оскільки професії за якими працювала позивачка не відповідали чинним на період роботи спискам;

- періоди роботи з 13.12.1999 р. по 14.08.2001 р., з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р. з підстав відсутності атестації.

У зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, відповлено у призначені пільгової пенсії.

Не погоджуючись із цим рішенням позивачка звернулась до суду із позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон 1058-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. .

Отже, для призначення пенсії за Списком №2 жінка має досягнути 55 років, стаж має становити 25 років із яких 10 на зазначених роботах.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Пунктом 3 Наказу №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на час внесення до трудової книжки позивача відомостей про роботу в спірні періоди, надалі - КЗППУ), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списком № 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Надаючи оцінку правомірності не зарахування до пільгового стажу по Списку №2 періодів роботи з 22.07.1985 по 23.10.1995 р., з 13.12.1999 р. по 14.08.2001 р., з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р., суд зазначає наступне.

У період роботи позивачки, які, як вона зазначає, не зараховано до стажу роботи, який дає їй право на пенсію за віком на пільгових умовах, діяли:

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 №1173;

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Ради Міністрів СССР від 26.01.1991 №10;

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 16 січня 2003 р. N 36 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731.

Згідно пунктом 2 цього Порядку під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

У пункті 3, підпунктах 4.2-4.6 пункту 4, пункті 10 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах містяться такі приписи:

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно Списку №2 постанови КМУ №162 від 11.03.1994 значиться "2150200а-12981 Контролери ковальсько-пресових робіт, зайняті на гарячих ділянках робіт ".

Згідно Списку №2 постанови Ради Міністрів СССР №10 значиться позиція "2150200а-12981 Контролери ковальсько-пресових робіт, зайняті на гарячих ділянках робіт

Згідно Списку №2 постанови КМУ №36 значаться позиції"14.2а контролери ковальсько-пресових робіт, зайняті на гарячих ділянках робіт " та "14.4а контролери з термооброблення, зайняті на гарячих ділянках робіт "

Так, відповідно відомостей з архівної довідки архівного відділу Вінницької міської ради від 17.01.2019 р. ОСОБА_1 працювала контролером верстатних робіт з 22.07.1985 р. по 23.10.1995 р.

Згідно цієї ж довідки ОСОБА_1 присвоєно 3-й розряд контролера термічних і ковальсько - пресових робіт з обслуговування ковальсько - термічного цеху з 13.12.1999 р. та звільнено з посади контролера з 12.05.2009 р.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 займала наступні посади:

- з 22.07.1985 р. по 01.12.1988 р. контролер верстатних робіт;

- з 01.12.1988 р. по 23.10.1995 р. контролер верстатних та слюсарних робіт;

- з 13.12.1999 р. по 01.11. 2006 р. контролером термічних і ковальсько - пресових робіт з обслуговування ковальсько - термічного цеху.;

- з 01.11.2006 р. по 12.05.2009 р. контролер з термооброблення зайнятий на гарячих ділянках робіт.

Отже, в період з 13.12.1999 р. по 14.08. 2001 р. та з 01.11.2006 р. по 12.05.2009 р. позивачка працювала на посадах контролера ковальсько - пресових робіт та контролера з термооброблення зайнятий на гарячих ділянках робіт. Ці посади дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на не зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу з підстав відсутності атестатції чи не відповідності посад вказаних в трудовій та в наказах, виходячи з наступного.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41, основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах. При цьому, відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Аналіз норм Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідна правова позиція міститься в постановах ВС від 10.09.2021 р. у справі № 178/611/17 та від 22.09.2021 р. № 196/67/17(2-а/196/15/2017)

Питання щодо наявності у особи права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у разі непроведення атестації робочого місця було предметом розгляду і у Великій Палаті Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:

на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення - за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Урахувавши усе вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 дійшла висновку про те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відтак, відповідачем 1 безпідставно не зараховано до пільгового стажу періоди з 13.12.1999 р. по 14.08. 2001 р. та з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р.

Надаючи оцінку спірному рішенню в частині не зарахування до пільгового стажу періоду з 22.07.1985 по 23.10.1995 р., суд вказує на наступне.

Списками №2 , затвердженими постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 №1173 передбачено, що до посад, які дають право на призначення пільгової пенсії віднесено посади контролера ОТГ на гарячих цехах,

Однак, позивачка в спірний період працювала контролером верстатних та слюсарних робіт. Жодних відомостей в тому числі в архівних довідках, записах трудової книжки наданих позивачкою, не підтверджено, що в період з 22.07.1985 по 23.10.1995 р. вона працювала на посаді контролера ОТГ на гарячих цехах чи контролером термічних і ковальсько - пресових робіт.

Отже, цей період правомірно не зараховано до пільгового стажу.

За таких обставин, суд доходить висновку, що до пільгового стажу, який дає право на пільгове призначення пенсії слід зобов`язати зарахувати періоди роботи з 13.12.1999 р. по 14.08. 2001 р. та з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р.

В свою чергу, беручи до уваги, що періоди з 13.12.1999 р. по 14.08. 2001 р. та з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р. безпідставно не зараховано до пільгового стажу та відсутність у суду відомостей стосовно загального пільгового стажу позивачки, що дає право на пільгове призначення пенсії із урахуванням зарахованого стажу, суд позбавлений можливості визначити чи достатньо такого для призначення пенсії на підставі ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". А отже позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умова у відповідності до ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"- не підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивачки від 13.02.2024 р. і прийняти відповідне рішення, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 13.12.1999 р. по 14.08. 2001 р. та з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р. При цьому, зобов`язання відповідача 1 потворно розглянути заяву, виключає задоволення вимог заявлених до ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Разом з тим, відповідно до статті 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, відтак такий не сплачувався, а отже не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області №50 від 21.02.2024 р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області потворно розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком датованої 13.02.2024 р. та прийняти рішення зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 13.12.1999 р. по 14.08. 2001 р. та з 16.08.2006 р. по 12.05.2009 р.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Генерала Батюка, 8, м. Слов`янськ, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Повний текст судового рішення сформовано: 18.06.2024 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна