Справа № 638/10906/24
Суддя: Семіряд І. В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/99/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І. В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

за участю:

представника позивача Вишневського О.В.

відповідача ОСОБА_1

перекладача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харків справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та видворення,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2024 представник ГУ ДМС України в Х/о Доменюк Д.Г. звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.12.2023 працівника Дергачівського відділу ГУ ДМС України в Х/о було виявлено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , який проживав без документів, які ідентифікують особу та які йому могли б надавати право законного перебування на території України на визначений строку. Відповідач перебуває на території України та ухиляється від виїзду, дозволу на імміграцію не отримував, для отримання статусу, особи яка потребує захисту, не звертався, будь-яких дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав, до органів міграційної служби не звертався. Стосовно відповідача 20.12.2023 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 203 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 5100 грн. 20.12.2023 ГУ ДМС України в Х/о прийнято рішення про примусове видворення відповідача. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 задоволено позов та надано дозвіл на затримання ОСОБА_1 на теперішній час відповідач перебуває у ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебуваю в Україні». Строк затримання закінчується 20.06.2024. На теперішній час не можливо ідентифікувати особу відповідача, не дивлячись на вжиті заходи. У зв`язку з чим представник позивача просить продовжити строк затримання з метою ідентифікації та видворення відповідача на шість місяців.

14.06.2024 протоколом автоматизовного розподілу судової справи між суддями вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В.

14.06.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі відкрито провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 призначено розгляд справи у режимі відеконференції між Дзержинським районним судом м. Харкова та ДУ « Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні».

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Відповідач, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення позову, зазначив, що пройшов тривалий час з моменту його затримання, проте позивачем не виконано дій щодо його повернення на Батьківщину. Окрім того, вказав, що паспорт ним було втрачено у 1985 році, на території України родичів немає.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

20.12.2023 працівниками ГУ ДМС України в Х/о було виявлено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на території України з порушенням ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України ГУ ДМС у Харківській області стосовно відповідача 20.12.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

20.12.2023 Управлінням міграційного контролю ГУ ДМС у Харківській області було винесено рішення про примусове видворення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, зазначене рішення відповідач не виконав.

Як зазначено представником позивача у судовому засіданні ОСОБА_1 оригінали документів, які встановлюють особу відсутні, що унеможливило здійснення процедури примусового видворення відповідача з території України до країни походження або третьої країни. Відповідач досяг 18-річного віку, статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, тобто відсутні підстави, за яких примусове видворення не застосовується.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 у справі №638/20401/23 затримано громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців. Рішення набрало законної сили 20.01.2024.

З акту приймання передачі іноземця або особи без громадянства вбачається, що 21.12.2023 ОСОБА_1 поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні».

Як зазначає представник позивача на теперішній час не ідентифіковано відповідача.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що ГУ ДМС України в Х/о було вжито наступні заходи для ідентифікації особи: направлено звернення до на адреси управлінь ДМС України в областях з проханням здійснення заходів щодо ідентифікації ОСОБА_1 , з наданих відповідей вбачається, що ОСОБА_1 за обліками інших управлінь ДМС України не значиться. Також, позивачем направлено запити послуг Республіки Азербайджан в Україні, Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України, проте відповіді на теперішній час не надано.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що на теперішній час перебуває у ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» та не звертався з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Отже, на момент розгляду справи у відповідача відсутні документи, які б давали йому право законно перебувати на території України. Доказів того, що ОСОБА_1 звертався до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не надано.

Крім того, відсутні дані, що в країні походження ОСОБА_1 піддавався переслідуванням за расовими або етнічними ознаками, за політичні або релігійні переконання.

Згідно зі статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 14 частини першої статті 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно із частиною третьою статті 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частин другої, третьої статті 25 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Частинами першою та п`ятою ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Абзацом 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 досяг 18-річного віку, окрім того, останнім не надано доказів, що на нього поширюється дія ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до частини третьої статті 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Частиною першою статті 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, до місцевого загального суду за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, може бути подана позовна заява про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частиною 11 статті 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи , рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 було затримано ОСОБА_1 строк на шість місців. Строк затримання спливає 20.06.2024.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» в судовому засіданні не встановлено.

У судовому засіданні відповідачем зазначено, що постійного місця мешкання, родичів на території України немає, грошові кошти для добровільного повернення до країни походження ОСОБА_1 немає, а також у нього відсутній документ, що дає право на виїзд з України. Отже, виконати рішення про примусове видворення за межі території України у добровільному порядку громадянин Азербайджану не зможе, оскільки у нього відсутній документ, який дає право на виїзд з України. Окрім того, ідентифікувати ОСОБА_1 до теперішнього часу не виявилось можливим.

За правилами ч. 14 ст. 289 КАС України - умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Представником позивача в судовому засіданні доведено, що неможливо ідентифікувати іноземця ОСОБА_1 , оскільки відсутні документи для його ідентифікації.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідач відповідно до ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Тому суд має всі підстави вважати, що наявні обґрунтовані підстав для прийняття судом рішення про продовження затримання ОСОБА_1 з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають на території України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 289 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та видворення задовольнити.

Продовжити затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, яка незаконно перебуває на території України, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Сторони:

Позивач Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, , м. Харків, вул. Римарська, 24, 61057.

Відповідач громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні» Миколаївська область, Вознесенський район, селище Мартинівське, вул. Європейська, 1.

Суддя І. В. Семіряд