Справа № 500/2501/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2501/24

17 червня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Волинця Сергія Анастасовича звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області, оформлене листом від 11.04.2024 № 399/-3640/Л-02/08-1900/24, щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, за винятком зарахованого загального і пільгового страхового стажу,

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24.05.2023, зарахувавши до загального і пільгового стажу періоди роботи з 17.08.1981 по 09.11.1981, з 17.06.1987 по 28.07.1987, з 01.10.1994 по 17.07.2007 на посаді електрогазозварник/газозварник.

В обґрунтування позову вказує, що двічі звертався до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 29.08.2023 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку із відсутністю необхідного загального та пільгового стажу. Позивач оскаржив цю відмову. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі №500/6505/23 позов задоволено частково, зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу два періоди роботи з 22.09.1985 по 15.06.1987, з 17.08.1987 по 28.09.1994 та повторно розглянути заяву від 21.08.2023 про призначення пенсії за віком.

Виконуючи судове рішення відповідач зарахував спірні періоди, проте відмовився зарахувати інші періоди роботи за Списком №2 з 17.08.1981 по 09.11.1981, з 17.06.1987 по 28.07.1987, з 01.10.1994 по 17.07.2007 на посаді електрогазозварник/газозварник, які підтверджено записами трудової книжки, довідками, архівною випискою. Представник позивача зазначає, що трудова книжка та додаткові документи є належними та достатніми для підтвердження пільгового стажу. Записи трудової книжки містять відомості про особливий характер роботи або умови праці, які необхідні для призначення пенсії, оскільки посада «газоелектрозварник», «електрогазозварник» відноситься до Списку № 2.

Також представник позивача зазначає, що у цій справі застосуванню підлягає пункт «б» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) у чинній редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, відповідно до якої право на пенсію за вікові на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За таких обставин вважає, що відмова ГУ ПФУ в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії (який на час звернення із заявою про призначення пенсії досяг 55 років (фактично 59), мав страховий стаж роботи не менше 25 років, пільговий стаж більше 12 років 6 місяців) з посиланням на недостатність страхового стажу, визначеного пункту 2 частини другої статті 114 Закону Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), є протиправною.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 26.04.2024 разом з позовною заявою та додатками надіслані ГУ ПФУ в Тернопільській області в його електронний кабінет та доставлені 22.04.2024 та 26.04.2024 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.61).

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, проте 23.05.2024 через систему «Електронний суд» відповідачем направлено пояснення по справі, у яких звернута увага на положення пункту 10 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 (далі - Порядок №383), про те, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 635). Вважає, що такі довідки є обов`язковими, оскільки зазвичай в трудовій книжці відсутні відомості про зайнятість особи в шкідливих умовах протягом повного робочого дня, не зазначається характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи.

Робота у шкідливих та важких умовах після 21.08.1992 відповідно до пункту 4.1. Порядку № 383 зараховується до пільгового стажу, якщо право підтверджене результатами атестації робочого місця. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 та Методичними рекомендаціями.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1991, позивач з 01.10.1994 по 17.07.2007 працював на посадах газоелектрозварника, електрозварника та електрогазозварника в ААГ Косівське, ПАП Прометей та ПАП Дзвін. Водночас, у наданій до органів Пенсійного фонду трудовій книжці позивача не зазначено характер виконуваної ним у вказаний період роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їх номери, куди включається даний період роботи, а довідка, що підтверджує пільговий характер роботи відповідно до пункту 20 Порядку №637, до органів Пенсійного фонду надана ним не була, тому відсутні підстави для зарахування даного періоду роботи до його пільгового стажу для визначення права на пенсію за Списком №2. На дату звернення позивача до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, його пільговий стаж складає 08 років 10 місяців 07 днів.

За таких умов відповідач вважає, що право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у позивача відсутнє. Відповідач просить у позові відмовити.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.05.2023 та 21.08.2023 звертався до ГУ ПФУ в Тернопільської області з заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 29.08.2023 за №85 йому відмовлено в призначенні пенсії через відсутність загального та пільгового стажу, визначено, що страховий стаж особи становить 23 роки 9 місяців, пільговий відсутній.

У зв`язку з відмовою призначити пенсію за віком на пільгових умовах, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.08.2023 №85 щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 24.05.2023, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 22.09.1985 по 15.06.1987 в Чортківському райСТ, з 17.08.1987 по 28.09.1994 в Чортківському РВП "Агропромтехніка", з 03.02.1995 по 04.01.1999 у фірмі "Агпроспецмонтаж", з 07.05.2004 по 17.07.2007 в ПАП "Дзвін".

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.11.2023, яке набрало законної сили 16.01.2024, у справі №500/6505/23 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.08.2023 №85 в частині відмови ОСОБА_1 зарахувати до пільгового стажу періоди з 22.09.1985 по 15.06.1987, з 17.08.1987 по 28.09.1994; зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 22.09.1985 по 15.06.1987 в Чортківському районному споживчому товаристві, з 17.08.1987 по 28.09.1994 в ПрАТ Чортківському РВП "Агропромтехніка", повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У рішенні суду від 30.11.2023 щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 03.02.1995 по 04.01.1999 у фірмі "Агроспецмонтаж" та з 07.05.2004 по 17.07.2007 в ПАП "Дзвін", зазначено, що позивачем не доведено наявність спору в цій частині позовних вимог, оскільки відмова відсутня.

Фактично про такі періоди в оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.08.2023 №85 не йшлося, тому таким обставинам суд у справі №500/6505/23 не надавав оцінки (не вважав спірними ці періоди).

Після набрання законної сили цим рішенням суду (16.01.2024), відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 , про що повідомив заявника листом від 05.02.2024 №1900-0303- 8/6172 (а.с.14). ГУ ПФУ в Тернопільській області у цьому листі зазначило, що на виконання рішення суду до пільгового стажу позивача зараховано періоди роботи за Списком №2 з 22.09.1985 по 15.06.1987, з 17.08.1987 по 28.09.1994. При цьому страховий стаж особи становить 23 роки 09 місяців 00 днів, в тому числі пільговий стаж складає 08 років 10 місяців 07 днів, що є недостатнім для призначення пільгової пенсії.

25.03.2024 позивач знову звернувся до відповідача за призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за наявних у відповідача документів (а.с.13).

ГУ ПФУ в Тернопільській області у відповідь на заяву листом від 11.04.2024 №3997-3640/Л-02/8-1900/24 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії через відсутність загального та пільгового страхового стажу. Відповідачем не зараховано роботу позивача за професією газоелектрозварника/електрозварника з 17.08.1981 по 09.11.1981 та з 17.06.1987 по 28.07.1987 до загального та пільгового стажу через те, що не подано необхідних документів, передбачених Порядком №637, а також роботу з 01.10.1994 по 17.07.2007 до пільгового (до загального стажу зараховано), оскільки не подано необхідних документів, які передбачені Порядком №637.

Страховий стаж заявника складає 23 роки 09 місяців 00 днів. Пільговий стаж заявника становить 08 років 10 місяців 07 днів.

Враховуючи вищевикладене, ГУ ПФУ в Тернопільській області виснувало, що право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє (а.с.11-12).

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з пунктом б частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, далі Закон № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

До внесення змін Законом № 213-VIII у статтю 13 Закону № 1788-ХІІ, цією нормою було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, зокрема, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Тобто Законом №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015, було збільшено пільговий стаж для чоловіків з 25 років до 30 років.

У свою чергу Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 (далі Закон №2148-VIII), Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-1 Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.

Зокрема, пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (в редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ним и такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяці з -зі квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років- з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Разом з цим Законом №2148-VIII, у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 2, почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом б частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".

Конституційний Суд України у вказаному рішенні, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти б-г статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, з 23.01.2020 правила призначення пенсій за Списком №2 регламентуються одночасно пунктом б частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

При цьому суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За змістом статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06), у якому вказано, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своєму рішенні від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, яке підтримане постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021, вказав, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу належного урядування. Так, в рішенні від 20.05.2010 у справі Лелас проти Хорватії (заява № 55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (пункт 74).

Отже, принцип належного урядування без сумніву є дотичним і до означених пенсійних спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначені були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу належного урядування.

За таких обставин та правового регулювання суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Враховуючи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України при вирішенні цієї типової справи вищевикладені висновки Верховного Суду, наведені у рішенні від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, суд вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку за обставин, коли є діючими одночасно дві правових норми, які містять різні правила призначення пенсії за Списком №2, найбільш сприятливими для позивача є нормативне регулювання, закріплене у пункті б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, у редакції до внесення змін Законом Україна від 02.03.2015 № 213-VIII, який передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

При цьому за висновком Верховного Суду, наведеним у рішенні від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, до категорії осіб, на яких поширюється дія рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 і які відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності рішенням № 1-р/2020), належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до ПФУ за призначенням пенсії.

Як слідує з листа ГУ ПФУ в Тернопільській області відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного як страхового так і пільгового стажу.

Спірними є такі періоди:

з 17.08.1981 по 09.11.1981, з 17.06.1987 по 28.07.1987 не зараховані до загального та пільгового страхового стажу,

з 01.10.1994 по 17.07.2007 - зарахований до загального стажу, але не зарахований до пільгового стажу.

Щодо цих періодів записи трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 16.08.1981 містять такі відомості про роботу:

Косівське виробниче відділення сільгосптехніка, з 17.08.1981 по 09.11.1981, газоелектрозварник (записи №1, №2);

Військова частина НОМЕР_2 , з 17.06.1987 по 28.07.1987, електрозварник (записи №7, №8);

ААГ «Косівське», з 01.10.1994 по 06.04.2000, газоелектрозварник (запис №12, №13);

ПАП «Прометей», з 06.04.2000 по 05.05.2004, електрозварник (записи №14, №15);

ПАП «Дзвін», з 07.05.2004 по 17.07.2007, електрогазозварник (записи №16, №17) (а.с.31-34).

Крім того, період роботи з 01.10.1994 по 17.07.2000 додатково підтверджується відомостями довідки, виданої головою ліквідаційної комісії ААГ «Косівське» від 22.05.2023 № 46, з якої вбачається, що ОСОБА_1 працював з 01.10.1994 по 06.04.2000 на посаді газозварника колгоспу (реорганізованого в ААГ «Косівське») (а.с.41). Довідкою, виданою головою ліквідаційної комісії ААГ «Косівське» від 22.05.2023 № 45, підтверджуються відомості про реорганізацію господарства (а.с.42).

Також з довідки ПАП «Дзвін» від 13.08.2019 №335 вбачається, що позивач з 07.05.2004 (наказ №37 від 07.05.2004) по 17.07.2007 (наказ №38 від 17.07.2007) працював на посаді електрогазозварника (а.с.44).

З архівної виписки Районного трудового архіву Комунального підприємства Кам`янець-Подільської районної ради від 25.08.2016 № Л-823/04-03 стверджується факт перебування ОСОБА_1 на посаді газоелектрозварника 4-го розряду на період виконання робіт по газифікації с. Косів з 03.02.1995 (наказ №9 від 03.02.1995 по 04.01.1999 (наказ №6-а від 04.01.1999) (а.с.43).

Вирішуючи питання правомірності незарахування відповідачем спірних періодів до загального та пільгового стажу, суд враховує такі положення нормативно-правових актів.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Судом встановлено, що відомості трудової книжки позивача містять належні та достатні записи про його трудову діяльність у спірні періоди газоелектрозварником, електрозварником, електрогазозварник з 17.08.1981 по 09.11.1981 в Косівському виробничому відділенні сільгосптехніки, з 17.06.1987 по 28.07.1987 у Військовій частині НОМЕР_2 , з 01.10.1994 по 06.04.2000 в ААГ «Косівське, з 06.04.2000 по 05.05.2004, у ПАП «Прометей», з 07.05.2004 по 17.07.2007 у ПАП «Дзвін».

Відповідно періоди з 17.08.1981 по 09.11.1981 в Косівському виробничому відділенні сільгосптехніки, з 17.06.1987 по 28.07.1987 у військовій частині НОМЕР_2 підлягають до зарахування до загального страхового стажу.

Стосовно зарахування цих періодів до пільгового стажу, то уд звертає увагу, що дійсно нормами пункту 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Поряд з цим такий порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу.

Судом досліджено копію трудової книжки позивача та встановлено, що його трудова книжка серії НОМЕР_1 від 16.08.1981 містить відомості, що підтверджують пільговий трудовий стаж ОСОБА_1 у такі періоди: з 17.08.1981 по 09.11.1981 в Косівському виробничому відділенні сільгосптехніки, з 17.06.1987 по 28.07.1987 у військовій частині НОМЕР_2 , з 01.10.1994 по 17.07.2007 у ААГ «Косівське», ПАП «Прометей», ПАП «Дзвін», таких відомостей достатньо для зарахування спірних періодів до пільгового стажу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17.01.2023 у справі №392/1357/17(2-а/392/109/17), вказуючи, що відсутність уточнюючих довідок не може бути безумовною підставою для відмови зарахувати спірні періоди до пільгового стажу.

Даючи відповідь на питання, чи професія електрогазозварника (газоелектрозварника) передбачена у Списках № 2, суд враховує таке.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Розділом XXXII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».

Враховуючи вищезазначене, професія електрозварника та (газоелектрозварника) передбачена у всіх списках № 2.

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 № 17/2-54, професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 535/103/17 та від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Також суд зазначає, що у письмових поясненнях відповідачем вказано на застереження в частині атестації робочих місць за умовами праці. З приводу цього суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, про те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХП. При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. Контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, з огляду на вищевказане, ГУ ПФУ в Тернопільській області протиправно відмовило позивачу зарахувати до загального і пільгового стажу періоди роботи з 17.08.1981 по 09.11.1981, з 17.06.1987 по 28.07.1987, та зарахувати до пільгового стажу трудову діяльність з 01.10.1994 по 17.07.2007.

Такі спірні періоди підлягають до зарахування при обчисленні загального та пільгового стажу позивача при визначенні права на призначення пенсії за віком.

У спірному випадку відмова у призначенні пенсії на виконання судового рішення прийнята відповідачем у формі листа, яке відповідач помилково вважає рішенням про відмову про призначення пенсії у розумінні КАС України. Відповідного рішення у відповідності до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846, відповідачем чи іншим територіальним органом Пенсійного фонду України за заявою позивача на виконання судового рішення не приймалося.

Відмова у формі листа свідчить про відсутність наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством. При цьому подання заяви у вигляді звернення, а так само розгляд заяви особи на виконання судового рішення, суд не вважає перешкодою для прийняття відповідного рішення. Оскільки процес надання позивачу відмови у призначенні пенсії через відсутність необхідного загального страхового та пільгового стажу без прийняття відповідного владного управлінського рішення може бути тривалим, тому в даному випадку належним способом захисту порушеного права є саме вирішення судом питання про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови зарахувати до страхового стажу (у тому числі пільгового) ОСОБА_1 періодів роботи з 17.08.1981 по 09.11.1981, з 17.06.1987 по 28.07.1987, з 01.10.1994 по 17.07.2007 та зобов`язання зарахувати їх до страхового стажу (у тому числі пільгового) відповідно.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1058-IV, слід зазначити таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Призначення, нарахування (перерахування) та виплата пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Обчислення (розрахунок) страхового стажу, зокрема й пільгового, необхідного для призначення пенсії (у тому числі з зарахуванням до нього спірних періодів) належать до повноважень пенсійного органу і суд позбавлений можливості за таких умов вирішувати питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу як загального, так і пільгового.

З урахуванням викладеного, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.08.2023 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. При повторному розгляді заяви позивача також в обов`язковому порядку повинні бути враховані відповідачем висновки цього судового рішення щодо застосування при вирішенні питання щодо призначення пенсії позивачу норм пункту б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII. Такі твердження відповідають вимогам частини четвертої статті 245 КАС України.

Враховуючи встановлені обставини справи, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 15.03.2024 (а.с.6).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу (у тому числі пільгового) періодів роботи газоелектрозварником, електрозварником, електрогазозварником з 17.08.1981 по 09.11.1981 в Косівському виробничому відділенні сільгосптехніки, з 17.06.1987 по 28.07.1987 у Військовій частині НОМЕР_2 , з 01.10.1994 по 06.04.2000 в ААГ «Косівське, з 06.04.2000 по 05.05.2004, у ПАП «Прометей», з 07.05.2004 по 17.07.2007 у ПАП «Дзвін».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до загального страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи газоелектрозварником, електрозварником з 17.08.1981 по 09.11.1981 в Косівському виробничому відділенні сільгосптехніки, з 17.06.1987 по 28.07.1987 у Військовій частині НОМЕР_2 , та до пільгового стажу роботу газоелектрозварником, електрозварником, електрогазозварником з 01.10.1994 по 06.04.2000 в ААГ «Косівське, з 06.04.2000 по 05.05.2004, у ПАП «Прометей», з 07.05.2004 по 17.07.2007 у ПАП «Дзвін».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 17 червня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.