Справа № 604/877/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 рокуСправа № 604/877/23 пров. № А/857/7411/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 7 березня 2024 року (суддя Сидорак Г.Б., сел. Підволочиськ), -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції (далі Департамент) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.06.2023 серії ЕАС №7209585, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2023 року позов задоволено.

Представник позивача подав заяву про стягнення судових витрат, проте ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року (далі- Ухвала) таку заяву залишено без розгляду.

Далі, представник позивача подав апеляційну скаргу на цю ухвалу. За результатами розгляду апеляційної скарги прийнято постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року, якою апеляційну скаргу задоволено, Ухвалу скасовано та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 7 березня 2024 року заяву задоволено. Стягнуто з Департаменту за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10500 грн. Стягнуто з Департаменту за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із сплатою судового збору, з урахуванням сервісного збору банківської установи, у розмірі 2732,31 грн.

Не погодившись із ухваленим додатковим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким у задоволенні вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

В апеляційній скарзі вказує, що заявлені до відшкодування позивачем витрати на професійну правничу допомогу є не співмірними із складністю цієї справи, наданий адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Вирішуючи заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 10500 грн, суд першої інстанції визнав заявлену до відшкодування суму повністю співмірною як зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, так і з кількістю фактично витраченого представником часу.

Такі висновки суду першої інстанції, є дещо необґрунтованими, з таких міркувань.

Статтею 132 КАС визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі-Закон №5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами першою третьою статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

Частиною сьомою статті 139 КАС встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС).

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката застосуванню підлягає частина п`ята статті 134 КАС. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

30.06.2023 між Адвокатським бюро «Андрія Матвіяса «Полюс-М» та позивачем укладено договір про надання правової допомоги. З пункту 3.1 вказаного договору слідує, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Бюро винагороду в розмірі, визначеному додатковими угодами до цього договору.

Згідно із пунктом 1 Додаткової угоди до зазначеного вище Договору, винагорода (гонорар) Бюро за підготовку позовної заяви та участь у судових засіданнях як представника Клієнта у суді першої інстанції визначається у фіксованому розмірі та становить 5000 грн.

Відповідно до пункту 1.1 остаточна винагорода Бюро за підготовку та подання апеляційної скарги на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2023 року залишається в сумі 4000 грн.

Пунктом 1.2 Додаткової угоди визначено, що винагорода Бюро за представництво Клієнта під час апеляційного розгляду становить 1500 грн.

Згідно із фіскальним чеком від 2.08.2023, позивач сплатив на користь Адвокатського бюро «Андрія Матвіяса «Полюс-М» готівкою грошові кошти в сумі 5000 грн.

Із квитанції до платіжної інструкції від 06.03.2023, позивач сплатив на користь Адвокатського бюро «Андрія Матвіяса «Полюс-М» грошові кошти в сумі 5500 грн.

Крім того, суду надано звіт про виконання договору про надання правової допомоги від 30.06.2023 №040-ас/2023.

Таким чином, позивач повинен був сплатити 10500 грн.

В межах розгляду даної справи оскаржувалась постанова про накладення адміністративного стягнення у розмірі 510 грн. Справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження.

Судове засідання, призначене на 11:00 13.07.2023 не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному.

Наступне судове засідання, призначене на 14:30 31.07.2023 відбулось без участі представника позивача (подано клопотання про слухання справи за його відсутності). В межах даного судового засідання було ухвалено рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2023 року, яким позов задоволено.

Відтак, зважаючи на незначний обсяг матеріалів справи (1 том), складність справи, виконані адвокатом роботи (надані послуги), в тому числі підготовка позовної заяви, відповіді на відзив, ознайомлення з матеріалами справи, подання клопотань та кінцевий результат розгляду справи по суті, апеляційний суд дійшов висновку про те, що виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, визначена судом першої інстанції до відшкодування сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10500 грн, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат у зв`язку з чим зазначений розмір підлягає зменшенню на суму 2000 грн.

В іншій частині щодо стягнення судового збору, оскаржуване додаткове рішення фактично не оскаржується і відповідач не наводить жодних обґрунтувань щодо помилковості стягнення таких.

Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зміни резолютивної частини додаткового рішення суду у цій справі.

Керуючись статтями 308, 310, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 7 березня 2023 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини додаткового рішення, у такій редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень».

В решті додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 7 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддядоповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич