Справа № 480/6847/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2024 року Cуми Справа № 480/6847/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,
про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін.
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: 1. визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.10.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV; 2. зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV періоди роботи з 12.12.1982 по 14.03.1983 в ''Хабаровском аптечном управлении'', з 15.05.1985 по 10.06.1990 в ясли - сад № 5 Красносельского р-на г. Ленинград, з 11.06.1990 по 16.08.1995 в ясли - сад № 66 Красносельского р-на г. Ленинград та з 13.11.1996 по 01.09.1998 в обществе с ограниченой ответственностью ''АДС'' (назви організацій - мовою оригіналу) та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.09.2022 про призначення пенсії.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідач прийняв рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з недостатнім страховим стажем позивача. При прийнятті рішення відповідачем не було враховано деякі періоди роботи позивача, оскільки записи про звільнення та виправлення в даті підстави звільнення у трудовій книжці не завірені належним чином.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити.
Відзив мотивовано тим, що рішення про відмову у призначенні пенсії ним прийнято правомірно. Необхідною умовою для призначення пенсії за віком у період з 01.01.2022 до 31.12.2022 є досягнення особою 60-ти річного віку та наявність 29 років страхового стажу. Деякі періоди роботи позивача не були зараховані до трудового стажу, оскільки записи у трудовій книжці не відповідають вимогам законодавства.
Процесуальні дії, які вчинялись судом.
21.10.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомленням сторін.
Встановлені судом фактичні обставини.
Позивач 27.10.1962 р.н., що підтверджується записом у паспорті (а.с.7).
Відповідно до записів трудової книжки позивача за № 1-3, 5-14, 17-18 (а.с.11-13):
- 12.12.1982 прийнято на роботу на посаду касира Магазину оптика № 4 Хабарівського аптечного управління;
- 14.03.1983 переведено в об`єднану бухгалтерію № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 та призначено на посаду бухгалтера;
- 15.05.1985 прийнято на посаду комірника Ясла - садка № 5 Красносельського району м. Ленінграда;
- 01.12.1989 переведено на посаду машиністки прання спец. білизни Ясла - садка № 5 Красносельського району м. Ленінграда;
- 10.06.1990 звільнено з посади;
- 11.06.1990 прийнято на посаду вихователя Ясла - садка № 66 Красносельського району м. Ленінграда;
- 02.07.1990 переведено на посаду старшої м/с Ясла - садка № 66 Красносельського району м. Ленінграда;
- 10.09.1990 переведено на посаду вихователя Ясла - садка № 66 Красносельського району м. Ленінграда;
- 01.02.1991 переведено на посаду старшої м/сестри Ясла - садка № 66 Красносельського району м. Ленінграда;
- 24.03.1993 присвоєно 7 розряд відповідно до Єдиної тарифної сітки;
- 04.01.1994 присвоєно 8 розряд відповідно до Єдиної тарифної сітки;
- 16.08.1995 звільнено з посади;
- 13.11.1996 прийнято на посаду комірника ТОВ "АДС";
- 01.09.1998 звільнено з посади у зв`язку з виїздом на нове місце проживання.
29.09.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії та доданими до неї документами, в тому числі з копією трудової книжки, що не заперечується сторонами.
У рішенні зазначено: вік заявника - 59 років 11 місяців 2 дні; стаж для визначення права згідно п.3.1 ПП Закону № 1054-IV - 20 років 3 місяці 4 дні; дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 28.10.2027. Згідно поданих документів, до страхового стажу не зараховано: період з 12.12.1982 до 14.03.1983, з 15.05.1985 до 10.06.1990 та з 11.06.1990 до 16.08.1995, оскільки записи про звільнення не завірені належним чином (відсутній підпис відповідальної особи); період з 13.11.1996 до 01.09.1998, оскільки в даті підстави звільнення наявне виправлення, яке не завірене належним чином.
На переконання позивача, йому протиправно не зарахували до страхового стажу вказані періоди його роботи, тому він звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Нормою ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року.
Відповідно до норми ч. 4 ст.24 цього Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 2 ст. 44 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
За статтею 56 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 цього Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 101 цього Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч.1 ст.103 цього Закону є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визнається сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність (припинила дію 04.07.2023).
Відповідно до п. 1.1 Інструкції, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.07.1974 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювати понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підтягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з п. 2.2-2.3 Інструкції заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі З - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.
Пунктом 2.5 Інструкції закріплено, що у випадку виявлення неправильних чи неточних записів про роботу, перевід на іншу роботу та інших записів, виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був здійснено такий запис.
Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що при звільненні робітника всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до п.18 Порядку, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 656 від 06.09.1973, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, збурігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність. Аналогічне положення закріплено у п.4 постанови КМУ № 301 від 27.04.1993.
З аналізу вказаних норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Обов`язок ведення трудових книжок, в тому числі належне їх заповнення, покладається на адміністрацію підприємств. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для роботодавця, а не для працівника. Крім того, відповідач, у разі певних сумнівів, має право перевірити таку інформацію.
Як встановлено судом, записи у трудовій книжці позивача за № 2, 7, 14 містять порядкові номери записів, дати, причини та підстави для їх здійснення. Запис № 2 скріплено печаткою та підписом завідуючої магазину. Аналогічний підпис мітиться на першій сторінці трудової книжки. Записи № 7 та 14 скріплені печатками закладів.
Запис № 17 ''виправлено на 1996 р., вірити'' скріплений печаткою ТОВ з підписом працівника відділу кадрів ТОВ.
Суд звертає увагу, що печатки візуально співпадають з попередніми записами. Відповідач не надав доказів підроблення позивачем записів у трудовій книжці, зокрема звернень до правоохоронних органів, тощо.
Також, відповідачем не надано доказів вчинення дій щодо отримання довідок від колишніх роботодавців позивача. Перекладання обов`язку доказування, в тому числі надання відомостей, тощо на позивача є неправомірним. Відсутність можливості пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Крім того, відповідач розуміючи, що правовідносини між Україною і РФ не здійснюються, взагалі не роз`яснив позивачу реального алгоритму усунення вказаних недоліків, оскільки уточнюючі довідки не можуть бути отримані позивачем, що є цілком логічним і передбачуваним.
Наявність у двох записах у трудовій книжці позивача печаток та всіх інших обов`язкових записів, свідчить про те, що ці записи були здійснені роботодавцем, однак з певним порушенням законодавства (стосовно підпису), що не може бути підставою для не зарахування позивачу періодів його роботи до страхового стажу.
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису законодавством не передбачено. Недоліки, наявні в трудовій книжці позивача, не залежали та не залежать від його волевиявлення, а отже, й не можуть впливати на його право на пенсійне забезпечення.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, вказані вище обставини у своїй сукупності дають підстави для висновку, що в даному випадку відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача з 12.12.1982 до 14.03.1983, з 15.05.1985 до 16.08.1995 та з 13.11.1996 до 01.09.1998, а саме оскільки у позивача наявна трудова книжка, відповідачем не стверджується про підроблення певних даних, всі сумніви трактуються на користь позивача, відповідальність покладається на адміністрацію ТОВ і такі недоліки усунуті вже бути не можуть, а відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в тому числі не мотивував свого рішення, в частині як має діяти позивач та не вчинив дій, для захисту прав людини, що і є основною діяльністю, як суду, так і СВП.
Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення, яке не відповідає критеріям правомірності рішення, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України, а також зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача вищезазначені періоди роботи та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 29.09.2022.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, суд на підставі норми ч.1 ст.139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у сумі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
6. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 17.06.2024.

Суддя А.І. Сидорук