Справа № 140/35188/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/35188/23 пров. № А/857/9072/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі № 140/35188/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

суддя у І інстанції Смокович В.І.,

час ухвалення рішення 18 березня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» (далі ТОВ «Фудлайф Плюс», товариство, позивач) звернулося з позовом до Львівської митниці (далі апелянт, Львівська митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 01 червня 2023 року №UA209000/2023/800057/1, від 13 червня 2023 року №UA209000/2023/000123/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень Митного кодексу України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості.

Представник позивача зазначав, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну товару.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 позов задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 01 червня 2023 року №UA209000/2023/800057/1, від 13 червня 2023 року №UA209000/2023/000123/1; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ТОВ «Фудлайф Плюс» судовий збір у сумі 2147,20 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що подані до митного оформлення документи, згідно з переліком та відповідно до зазначених у ч.ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України) не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Так, рішення про коригування митної вартості від 01 червня 2023 року №UA209000/2023/800057/1 прийнято внаслідок встановлення таких обставин митним органом:

- До митного оформлення заявлено «Жир яловичий заморожений» за ціною 0,28 Євро/кг, на умовах поставки CPT-UA-Луцьк. СPT (carriage paid to (… named place) Фрахт/перевезення, оплачені до (… назва місця поставки) означає, що продавець оплачує перевезення вантажу і доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця;

- В автотранспортній накладній CMR від 23.05.2023 №б/н відсутні відомості у графі 21 (дата і місце складання) та у графі 22 (підпис та штамп відправника), що суперечить вимога ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956) та Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» №57-V від 01.08.2006;

- Дата вказаної CMR 23.05.2023, а дата рахунку-фактури 26.05.2023, тобто інвойс виданий пізніше ніж дата завантаження товару на транспортний засіб;

- За умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 контракту зазначено, що сторонами у такому інвойсі вказується назва, загальна кількість товару, що поставляється, а також його вартість. Наступним зазначається, що весь вказаний в інвойсі товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватися, але не перевищувати вартість узгоджену в такому інвойсі. Ціна за одиницю товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в інвойсі. До митного оформлення інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару не надано;

- Виявлено розбіжності в термінах оплати за поставлений товар, а саме в розділі 6 зовнішньоекономічного контракту від 23.02.2023 порядок оплати обумовлено, що оплата товару здійснюється на умовах проформи-інвойсу, а у розділі 5 зазначено, що товар поставляється протягом 30 днів з моменту передоплати, або 30 днів з моменту підписання сторонами проформи-інвойсу, але такі документи не надано. В рахунку-фактурі термін оплати зазначено післяплата.

Рішення про коригування митної вартості від 13 червня 2023 року №UA209000/2023/000123/1 прийнято внаслідок встановлення таких обставин митним органом:

- До митного оформлення заявлено «Жир яловичий заморожений» за ціною 0,28 Євро/кг, на умовах поставки CPT-UA-Луцьк. СPT (carriage paid to (… named place) Фрахт/перевезення, оплачені до (… назва місця поставки) означає, що продавець оплачує перевезення вантажу і доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця;

- CMR, яка подана до митного оформлення не містить ні дати, ні місця складання. Відсутні відомості у графі 21 (місце складання), що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956) та Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» №57-V від 01.08.2006. Реєстраційний номер транспортного засобу, який зазначено в CMR не відповідає графі 18 та 21 митної декларації (далі - МД) та відомостям, зазначеним у інвойсі;

- Відповідно до CMR від 03.06.2023 місцем завантаження є Miggenes, France;

- Дата завантаження товару в CMR від 03.06.2023, у графі 5 вказано номер інвойсу «FV2023/06/0377», однак датою виставлення рахунку-фактури № FV2023/06/0377 є 05.06.2023, тобто інвойс виданий пізніше ніж дата завантаження товару на транспортний засіб;

- Відповідно до ветеринарного сертифікату №FRYE від 03.06.2023 експортером продукції є TRADIVAL SA Techno Group Spolka z o.o., як заявлено в МД, отримувачем ТОВ «Фудлайф Плюс»;

- За умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 контракту зазначено, що сторонами у такому інвойсі вказується назва, загальна кількість товару, що поставляється, а також його вартість. Наступним зазначається, що весь вказаний в інвойсі товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватися, але не перевищувати вартість узгоджену в такому інвойсі. Ціна за одиницю товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в інвойсі. До митного оформлення інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару не надано;

- Виявлено розбіжності в термінах оплати за поставлений товар, а саме в розділі 6 зовнішньоекономічного контракту від 23.02.2023 порядок оплати обумовлено, що оплата товару здійснюється на умовах проформи-інвойсу, а у розділі 5 зазначено, що товар поставляється протягом 30 днів, з моменту передоплати, або 30 днів з моменту підписання сторонами проформи-інвойсу, але такі документи не надано. В рахунку-фактурі термін оплати зазначено післяплата.

- В наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 09.06.2023 №MNR23PL301010Е0771326 вартість товару становить 24466 польських злотих, що не відповідає вартості зазначеній в ЕД та рахунку-фактурі 5560,8х4,4803-24914,05 польських злотих в перерахунку на курс злотого до євро, зазначеного в даному рахунку-фактурі.

Крім викладеного, апелянт зазначив, що надані позивачем документи для митного оформлення товару усупереч вимогам ст. 254 МК України не були перекладені українською мовою.

Оскільки позивачем на вимогу митного органу відповідні переклади документів не надав, врахувати відомості, які містяться в документах, складених іноземною мовою, митний орган не міг.

Також судом першої інстанції, як вказує апелянт, сформовано невірний висновок щодо відсутності обов`язку подати до митного оформлення документи, що підтверджують вартість транспортування чи страхування. Відповідно до п. 1 контракту від 23.02.2023 умови поставки обумовлюються сторонами в інвойсах. Відповідно до інвойсів FV2023/06/0377 є 05.06.2023 та FV2023/05/0369 умови поставки СРТ Lutsk, що означає доставку продавцем товару за свій рахунок перевізнику або іншій особі та продавець зобов`язаний оплатити витрати пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

Під час митного оформлення виявлено розбіжності між CMR та відомостями з МД щодо транспортних засобів, що здійснювали перевезення, а тому посадовою особою митного органу виставлено вимогу декларанту про надання додаткових документів, зокрема, транспортно-перевізних без зазначення конкретних назв документів, оскільки невідомо, які документи мав декларант для усунення виявлених розбіжностей. Однак, декларант такі документи не надав.

Стосовно не наведення будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості товарів, апелянт вказав, що зі змісту МД, використаних в якості джерел, такі оформлені митним органом за основним методом визначення митної вартості, перевезення товарів у таких здійснювалося на умовах поставки СТР Інкотерм, тобто на таких самих умовах як і товари, що переміщувалися на адресу позивача.

Враховуючи, що в графі 43 МД, використаних в якості джерел, у лівому підрозділі зазначена цифра 1, а правий підрозділ цієї графи не заповнений, то митна вартість по ній визначена декларантом самостійно за першим методом, в незаповнений правий підрозділ свідчить про те, що така вартість не коригувалася митним органом та відповідно не оскаржувалася.

Щодо коригування на обсяг партії товару, зазначено, що обсяг партії товарів, що імпортувалися позивачем та обсяги партій товарів, які оформлені за МД, використаними в якості джерел, є приблизно однаковим.

Оскільки митна вартість товарів визначена Львівською митницею за резервним методом (ст. 64 МК України), посилання в рішенні на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам Привал заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012. Номер і дата декларації в рішеннях також вказані.

Митні декларації, на які посилалася Львівська митниця, містять відомості про використані для коригування митної вартості числові значення, а тому таке джерело є достатнім для обґрунтування такого числового значення.

Згідно оскаржених рішень по коригування митної вартості товарів митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно ст. 64 МК України, на підставі цінової інформації, яка наявна безпосередньо у Львівській митниці щодо оформлення даних товарів. Митні декларації, які слугували джерелом, були оформлені митним органом на момент прийняття рішення про коригування митної вартості, посадова особа митниці мала повну інформацію щодо того, що товар дійсно був ввезений на територію України, митна вартість за відповідною митною декларацією не була в подальшому відкоригована, рішення про коригування митної вартості за даними партіями товарів не приймалося та відповідно до суду не оскаржувалися. Декларація також містить конкретний опис товару та розпізнавальні особливості, якого стосується цінова інформація, а також інші обставини зовнішньоекономічної операції, зокрема такі як «Код товару», «Код країни походження» та інших характеристик товару, а також і часу імпорту.

Апелянт просив скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: жир яловичий заморожений, без теплової кулінарної обробки, не консервований, без харчових добавок, спецій, солі, приправ, придатний для споживання людиною.

Декларант визначив митну вартість товару за ціною договору/контракту, яка зазначена у рахунку-фактурі (інвойсі).

Суд першої інстанції вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні ознаки підробки або розбіжності щодо вартості товару, та документи містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

В оскаржуваних рішеннях відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд першої інстанції вважає, що розбіжності, про які зазначено у цих рішеннях про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Твердження відповідача про наявність розбіжностей у вартості товару в євро, зазначеній в рахунках-фактурах (інвойсах), та у деклараціях країни експорту, яка зазначена в злотих (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до пункту 2 контракту № від 23.02.2023 вартість товару визначається в євро. Згідно з наданими до митного оформлення інвойсами вартість кожної партії товару визначалась в євро. Тобто, вартість товарів у польських злотих сторонами контракту взагалі не визначалась.

Суд першої інстанції, серед іншого, зазначає, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

При цьому, у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару. Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.

Також суд першої інстанції вказав, що до митного оформлення щодо кожної поставки надавався документ з назвою прейскурант (прайс-лист). Подані прейскуранти (прайс-листи) оформлені на фірмовому бланку, в якому міститься інформація про вартість за одиницю (за один кілограм) товару. Прайс-листи оформлені для широкого кола осіб, адже не містять конкретного адресата, усі подані прейскуранти (прайс-листи) скріплені печатками та підписами посадових осіб компанії, тому не повинні викликати будь-яких сумнівів у їх належності.

Митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого саме експортером, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару в повній мірі відповідає вартості, що визначена у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах. Сам лише факт надання позивачем прайс-листа, виданого експортером, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

Митному органу на час прийняття оскаржуваних рішень надано платіжні документи, засвідчені установою банку, котрі в повній мірі підтверджували оплату за товари.

З приводу того, що у міжнародних автотранспортних накладних (CMR) у графі 3 «місце розвантаження товару» наявні реквізити суб`єкта - SPE «Winter», м. Луцьк, тобто підприємства, яке не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди, суд першої інстанції вказав, що компанія SPE «Winter» є орендарем приміщення за адресою: м. Луцьк, вул. Лідавська, 1. Фактично зазначення компанії SPE «Winter» у CMR не суперечить нормам митного законодавства, адже власне сам товар поставлявся на адресу знаходження суборендованих холодильних камер позивача. При цього, в CMR одержувачем товару вказано ТОВ «Фудлайф Плюс» та адресу: м. Луцьк, вул. Лідавська, 1, яка є юридичною адресою позивача.

З приводу того, що в СMR відсутні відомості у графах 5 (документи) і 22 (підпис і штамп відправника), а також у графі 21 (місце і дата складання) та в копії декларації країни відправлення відсутні відомості у графі 29 (оплата транспортування), що, на думку відповідача, впливає на такі складові митної вартості як перевезення, то судом першої інстанції зазначено, що оскільки доставка товару на умовах CPT UA Луцьк передбачає доставку продавцем товару за свій рахунок перевізнику або іншій особі та продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення, тому до митного оформлення позивач не повинен був подавати документи, що підтверджують вартість транспортування чи страхування.

Відтак, ціна товару в рахунках-фактурах (інвойсах) відповідає фактурній вартості, зазначеній в митних деклараціях, оскільки вартість доставки товару вже була включена до вартості товару.

Відповідачем також не обґрунтовано, яким чином дата CMR та дата рахунку-фактури, який складений пізніше, впливають на визначення ціни товару та митної вартості. Окремі недоліки у заповненні товарно-транспортної накладної не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів.

Також відповідачем в оскаржуваних рішеннях безпідставно зазначено, що не надано інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару, оскільки митному органу надано рахунки-фактури (інвойси), які містять інформацію про вартість саме кожної партії товару, яка є фактурною вартістю, а тому формальне посилання митного органу на загальні умови контракту від 23.02.2023 № не змінює загальної вартості партії товару, яка визначається у співвідношенні загальної ваги до вартості товару за 1 кг.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та безпідставно прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

На думку суду першої інстанції, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, а вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

З позиції суду першої інстанції, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України, оскільки у них, крім номера та дати МД (від 25.04.2023 №UA20140/2023/032353, від 30.05.2023 №UA205140/2023/042274), на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у спірних випадках митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач через уповноваженого декларанта надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень належить задовольнити.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Фудлайф Плюс» відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 23.02.2023 №, укладеного з компанією-експортером Group Spolka z o.o., придбавало товари №1, №2 (жир яловичий заморожений, без теплової кулінарної обробки, не консервований, без харчових добавок, спецій, солі, приправ, придатний для споживання людиною).

З метою митного оформлення вказаних товарів позивач через декларанта подав до Львівської митниці митні декларації від 01.06.2023 №23UA42U0, від 12.06.2023 №23UA72U2, а також інші документи, на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.

Для підтвердження дійсної митної вартості товару позивачем у відповідності до ст. 53 МК України було подано:

- щодо Товару №1 (сертифікат якості від 23.05.2023; рахунок-фактура №FV2023/05/0369 від 26.05.2023; автотранспортна накладна від 23.05.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат від 23.05.2023; сертифікат з перевезення від 26.05.2023; зовнішньоекономічний контракт № від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31.01.2022; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів;

- щодо Товару №2 (сертифікат якості від 03.06.2023; рахунок-фактура №FV2023/04/0377 від 05.06.2023; автотранспортна накладна від 03.06.2023; сертифікат з перевезення (походження) від 05.06.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат від 03.06.2023; зовнішньоекономічний контракт № від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31.01.2022; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів) іншими державними органами; митна декларація країни експорту №233PL301010E0771326 від 09.06.2023).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, у зв`язку з чим відповідно до частин 3статті 53 Митного кодексу України виставлено вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів: додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; рахунок-проформу (Проформу, Інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, заявки на транспортні послуги, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МКУ.

Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв оскаржувані рішення від 01.06.2023 №UA209000/2023/800057/1, від 13.06.2023 №UA209000/2023/000123/1.

В оскаржуваних рішеннях митний орган зазначив наступне.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 01.06.2023 №UA209000/2023/800057/1 зазначено наступні відомості.

У поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 23.05.2023 №б/н відсутні відомості у графі 21 (місце і дата складання) та у графі 22 (підпис та штамп відправника), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) та ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V.

Дата CMR 23.05.2023, а дата рахунку-фактури 26.05.2023, тобто інвойс виданий пізніше ніж дата завантаження товару на транспортний засіб.

За умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1. Предмет контракту передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2. даного контракту визначено, що Сторонами у такому Інвойсі вказується назва, загальна кількість Товару, що поставляється а також його вартість. Також зазначається, що весь вказаний в Інвойсі Товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватись, але не перевищувати вартість узгоджену в такому Інвойсі. Ціна за одиницю Товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в Інвойсі. До митного оформлення такий документ (Інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару) не надано.

На вимогу декларантом надано: прайс-лист, платіжну інструкцію від 26.05.2023 (не надану одночасно з ЕМД в порушення вимог частини 2статті 53 МКУ) і відповідь на вимогу.

Додатково доданий прайс-лист від 26.05.2023 №б/н має суб`єктивний характер, оскільки містить інформацію лише щодо товару зазначеного у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню прайс-лист (прейскурант), оскільки виданий не виробником товару Groupe Bigard SA, а відправником Techno Group Spolka z. o.o., та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців.

Також у рішенні зазначено, що документи, які були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності. Інші додаткові документи не надано.

Заявлено митну вартість не визнано. Застосовано резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 25.04.2023 №UA205140/2023/032353, де митна вартість такого товару становить 0,6271 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 13.06.2023 №UA209000/2023/000123/1 зазначено наступні відомості.

У наданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR відсутні відомості у графах 21 (місце складання), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) та Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №957-V. Реєстраційний номер т/з який зазначено в CMR не відповідає графі 18 та 21 МД та відомостям які зазначено в інвойсі. Відповідно до CMR від 03.06.2023 місцем завантаження товару є Migennes. Дата завантаження товару в даній CMR 03.06.2023 у графі 5 вказано номер інвойсу FV2023/06/0377 однак датою виставлення рахунку фактури FV2023/06/0377 є 05.06.2023 тобто інвойс виданий пізніше ніж дата завантаження товару на транспортний засіб.

За умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1. Предмет контракту передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2. даного контракту визначено, що Сторонами у такому Інвойсі вказується назва, загальна кількість Товару, що поставляється а також його вартість. Наступним зазначається, що весь вказаний в Інвойсі Товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватись, але не перевищувати вартість узгоджену в такому Інвойсі. Ціна за одиницю Товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в Інвойсі. До митного оформлення такий документ (Інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару) не надано.

В наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 09.06.2023 №MRN 23PL301010E0771326 вартість товару становить 24466 польських злотих, що не відповідає вартості заявленій в ЕД та рахунку-фактурі 5560,8*4,4803=24914,05 польських злотих (в перерахунку на курс злотого до євро, зазначеного в даному рахунку-фактурі).

На вимогу декларантом надано: сертифікат якості від 03.06.2023, прайс-лист від 05.06.2023, платіжну інструкцію від 05.06.2023 (не надану одночасно з ЕМД в порушення вимог частини 2статті 53 МКУ) і відповідь на вимогу.

Додатково доданий прайс-лист від 05.06.2023 №б/н має суб`єктивний характер, оскільки містить інформацію лише щодо товару зазначеного у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню прайс-лист (прейскурант), оскільки виданий не виробником товару Groupe Bigard SA, а відправником - Techno Group Spolka z. o.o., та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців.

Також у рішенні зазначено, що документи, які були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності. Інші додаткові документи не надано.

Заявлено митну вартість не визнано. Застосовано резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 30.05.2023 №UA205140/2023/042274, де митна вартість такого товару становить 0,6106 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Крім того, Львівська митниця видала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2023/000132, №UA209160/2023/000138, відповідно до яких відмовлено у митному оформленні товарів у зв`язку із прийняттям митницею рішень про коригування митної вартості товару.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина 1 ст. 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно зі ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.10.2020 у справі №820/3231/16, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 у справі №820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності. Наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Аналізуючи доводи апелянта та матеріали справи колегія суддів враховує, що до митної декларації на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу такі документи:

- щодо Товару №1 (жир яловичий заморожений, без теплової кулінарної обробки, не консервований, без харчових добавок, спецій, солі, приправ, придатний для споживання людиною, вагою 20090,00 кг) сертифікат якості від 23.05.2023; рахунок-фактуру №FV2023/05/0369 від 26.05.2023; автотранспортну накладну від 23.05.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат від 23.05.2023; сертифікат з перевезення від 26.05.2023; зовнішньоекономічний контракт № від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31.01.2022; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів;

- щодо Товару №2 (жир яловичий заморожений, без теплової кулінарної обробки, не консервований, без харчових добавок, спецій, солі, приправ, придатний для споживання людиною, вагою 19860,00 кг) сертифікат якості від 03.06.2023; рахунок-фактура №FV2023/04/0377 від 05.06.2023; автотранспортна накладна від 03.06.2023; сертифікат з перевезення (походження) від 05.06.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат від 03.06.2023; зовнішньоекономічний контракт № від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31.01.2022; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів) іншими державними органами; митна декларація країни експорту №233PL301010E0771326 від 09.06.2023.

На електронні повідомлення митниці щодо надання додаткових документів: додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності, рахунок-проформу (проформу інвойс замовлення), якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні), транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) пр поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до ст. 254 МК України.

Щодо товару №1 на вимогу декларантом надіслано прайс-лист, платіжну інструкцію від 26.05.2023 і відповідь на вимогу.

У оскарженому рішенні від 01.06.2023 вказано, що платіжну інструкцію не надано одночасно з ЕМД в порушення вимог ч. 2 ст. 53 МК України. Додатково доданий прайс-лист від 26.05.2023 №б/н містить інформацію щодо товару зазначеного в рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню прайс-лист (прейскурант), оскільки виданий не виробником товару Tradival SA, а відправником Techno Group Spolka z o.o. та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців.

Щодо товару №2 на вимогу декларантом надіслано сертифікат якості від 03.06.2023, прайс-лист від 05.06.2023, платіжну інструкцію від 05.06.2023 і відповідь на вимогу.

У оскарженому рішенні від 13.06.2023 вказано, що завантаження CMR здійснено 03.06.2023, а прайс-лист датовано 05.06.2023. Платіжну інструкцію не надано одночасно з ЕМД в порушення вимог ч. 2 ст. 63 МК України. Прайс-лист містить інформацію щодо товару зазначеного в рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню прайс-лист (прейскурант), оскільки виданий не виробником товару Tradival SA, а відправником Techno Group Spolka z o.o. та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року, та відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в ч.ч. 2-4 ст. 53 МК України, заявлену митну вартість не визнано.

У контексті вкладеного, доцільно зазначити, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Рахунок-фактура (інвойс) є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Вказані в МД №23UA75U0 та № 23UA72U2 ціни оцінюваного товару відповідають тим, що зазначені в інвойсах, представлених митному органу, та становлять 5625,20 Євро та 5560,80 Євро відповідно.

Надаючи оцінку розбіжностям в частині умов поставки товару, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 1 контракту від 23.02.2023 товар поставляється партіями на умовах, узгоджених сторонами у цьому контракті та інвойсах згідно з правилами Інкотермс 2010.

У відповідних інвойсах чітко передбачено умови поставки СРТ Lutsk, що не суперечить умовам вказаного вище контракту.

CPT (англ. Carriage Paid To) Фрахт/перевезення оплачені до (… назва місця призначення) продавець зобов`язаний оплатити перевезення до пункту призначення зазначеного в договорі.

Отже, погоджуючи умови поставки СРТ, сторони передбачили, що продажна ціна вже включає в себе вартість товару та транспортні витрати.

З урахуванням вказаного, поставка товару на умовах СРТ передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені вартість товару та фрахт (транспортні витрати).

Вказане свідчить про те, що відповідні транспортні послуги включені в ціну товару, що відповідачем не спростовано в ході розгляду справи.

Тому, позивач обґрунтовано не подав до митного оформлення документів, які підтверджують вартість відправлення. Це також пояснює ту обставину, що у декларації країни відправлення та автотранспортній накладній різні відправники товару, а також те, що у автотранспортній накладній та рахунку-фактурі різні місця завантаження товару та складання рахунку-фактури.

Крім того, письмовими доказами долученими до матеріалів справи підтверджується, що компанія SPE «Winter» є орендарем приміщення за адресою: м. Луцьк, вул. Лідавська, 1 відповідно до договором суборенди нежитлового приміщення №20 від 01.10.2020, а позивач суборендар нежитлового приміщення морозильної камери за цією ж адресою. За таких обставин, зазначення компанії SPE «Winter» у CMR не суперечить нормам митного законодавства, адже власне сам товар поставлявся на адресу знаходження суборендованих холодильних камер позивача. Дійсно в CMR одержувачем товару вказано ТОВ «Фудлайф Плюс» та адресу: м. Луцьк, вул. Лідавська, 1, яка є юридичною адресою позивача.

Колегія суддів зважає на покликання апелянта про ненадання такого договору при митному оформленні, а лише при зверненні до суду, однак зауважує, що такий договір ніяким чином не впливає на визначення ціни товару у спірних правовідносинах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем також не обґрунтовано, яким чином дата CMR та дата рахунку-фактури, який складений пізніше впливають на визначення ціни товару та митної вартості. Ба більше, СМR не є джерелом відомостей про митну вартість товарів. Окремі недоліки у заповненні товарно-транспортної накладної не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів.

Щодо ненадання інвойсів на загальну кількість та діапазон ціни товару, колегія суддів зазначає, що оскільки митному органу надано рахунки-фактури (інвойси), які містять інформацію про вартість саме кожної партії товару, яка є фактурною вартістю, а тому формальне посилання митного органу на загальні умови контракту від 23.02.2023 № не змінює загальної вартості партії товару, яка визначається у співвідношенні загальної ваги до вартості товару за 1 кг.

Також проаналізувавши зовнішньоекономічний договір у межах спірних правовідносин, рахунки-фактури (інвойси), колегія суддів зазначає, що ціна товару між сторонами визначена у валюті - у євро. Сторони не погоджували і у жодному документі не зазначали іншої валюти, крім євро. Зазначення у деклараціях країни експорту ціни товару в злотих не може бути підставою для коригування митної вартості, оскільки сторонами не визначалася та не погоджувалася.

Експортна декларація лише підтверджує проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, наданими йому продавцем.

Таким чином, оскільки конвертація валют здійснювалася на території ЄС та на основі даних банківської системи ЄС то Держмитслужба не може вказувати на можливість неточностей з боку української компанії (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі №140/6689/20).

Також однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що подані прайс-листи містять інформацію не виробника товару, а відправника.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що відповідач не мав права аналізувати прайс-лист, поданий позивачем до митного оформлення товару, на предмет підтвердження митної вартості товару, оскільки прайс-лист не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а лише документом, який витребовується у разі, коли в документах, які підтверджують митну вартість товару, є розбіжності, неточності, помилки.

Відображена у прайс-листах вартість товарів в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у рахунку-фактурі. В той же час, відповідачем не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого саме експортером, ставить під сумнів достовірність визначеної митної вартості товару. Відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару в повній мірі відповідає вартості, що визначена у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі. З огляду на вище викладене, сам лише факт надання прайс-листа, виданого експортером, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

Митному органу на час прийняття оскаржуваних рішень надано платіжні документи, засвідчені установою банку, котрі в повній мірі підтверджували оплату за товари.

Щодо ненадання на вимогу митного органу перекладів документів, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

За таких обставин про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Слід зазначити, що надані митному органу документи при митному оформленні, так і додатково у переважній більшості містять подвійне зазначення двома мовами чи навіть трьома, а ті, які не мають перекладу на українську, складені англійською мовою.

Англійська мова є іноземною мовою міжнародного спілкування та офіційною мовою ООН і тому відповідно до ст. 254 Митного кодексу України текст, заповнений англійською мовою, не підлягає перекладу.

Більше того, вартість товару має цифрове значення і перекладу не підлягає. Таким чином, вимоги щодо надання перекладу на українську мову документів, у тому числі без конкретизованого зазначення якого саме документу, є безпідставними.

Також слід зазначити і те, що апелянт стверджує про неможливість врахування відомостей в документах, складених іноземною мовою, однак аналізує та надає оцінку відповідним документам.

Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі №21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі №21-127а15.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до ст. 64 МК України.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Ураховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.09.2018 у справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 у справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15, наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Також, відповідно до п. 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21.01.2020 у справі №813/5405/15, від 31.01.2020 у справі № 804/7761/16.

Надаючи правову оцінку рішенням про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, слід врахувати, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Відтак, враховуючи вищевикладене, відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесених рішень про коригування митної вартості.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, колегія суддів керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятих відповідачем рішень згідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що такі вказаним вище критеріям не відповідають, тому рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 01.06.2023 №UA209000/2023/800057/1, від 13.06.2023 №UA209000/2023/000123/1 є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі №140/35188/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складено 17.06.2024