Справа № 140/20076/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/20076/23 пров. № А/857/2728/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Гінди О.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Степанюка Андрія Сергійовича на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі №140/20076/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , треті особи Генеральний штаб Збройних сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування висновків службового розслідування, акту службового розслідування, визнання протиправним та скасування наказів та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Смокович В.І., час ухвалення у письмовому провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 26.12.2023),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі в/ч НОМЕР_2 , відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Генеральний штаб Збройних сил України (далі Генштаб ЗСУ) , в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у невиконанні вимог пункту 2 розділу 3 Інструкції Про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.1991 №332, а саме: в неповідомленні про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, шляхом складання та направлення письмового повідомлення за формою НВ-1 безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок;

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо створення комісії (призначення членів комісії) та доручення провести службове розслідування нещасного випадку;

-визнати протиправним та скасувати висновки службового розслідування, викладені в акті службового розслідування від 29.05.2023, наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 30-од, наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 31 од;

-визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування від 29.05.2023;

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 № 152агд.;

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2023 № 190агд.;

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2023 № 233агд.;

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 № 161агд.;

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 30 од.;

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 31од.;

-визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_2 , відповідно до яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та утримується частина грошового забезпечення;

-визнати випадок - наїзд на міну, вибух підрив автомобіля УАЗ-3909, днз НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , що стався 10.03.2023, в результаті якого загинули: солдат ОСОБА_2 , старший сержант ОСОБА_3 , були травмовані: солдат ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 , груповим нещасним випадком, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми та таким, що відбувся під час виконання обов`язків військової служби;

-зобов`язати відповідачів за фактом події (нещасного випадку, що стався під час виконання обов`язків військової служби) скласти акт за формою НВ-3;

-зобов`язати відповідачів зареєструвати цей випадок в журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повідомити належним чином про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, що відбувся під час виконання обов`язків військової служби безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок, шляхом складання та направлення письмового повідомлення за формою НВ-1;

-визнати протиправними та скасувати висновки службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_2 на підставі яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі, та на підставі яких з грошового (матеріального/фінансового) забезпечення позивача утримуються кошти.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 26.09.2022 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

10.03.2023 позивач, перебуваючи на військовій службі, отримав від керівництва в усній формі вказівку про необхідність разом з іншими військовослужбовцями видвинутись до лісу для здійснення заготівлі дров для забезпечення житлово-побутових потреб військовослужбовців. Отримавши з цією метою, з дозволу та за вказівкою (наказом) керівництва (командування), службовий автомобіль УАЗ-3909, днз НОМЕР_3 , який був за ним закріплений, разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебуваючи на незнайомій для себе місцевості, будучи не обізнаним про наявність та місце розташування мінного загородження, здійснив наїзд на замасковану міну, в результаті чого стався вибух, підрив та пошкодження (знищення) автомобіля, загибель двох військовослужбовців та поранення двох військовослужбовців в тому числі і позивача. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 загинули на місці поранення, ОСОБА_4 та позивач отримали тілесні ушкодження, автомобіль було знищено.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 №30-од від 30.05.2023 «Про результати службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , що призвело до загибелі, поранення військовослужбовців та знищення державного майна», та №31-од від 30.05.2023 «Про результати розслідування нещасного випадку за фактом загибелі та поранення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 », комісією, створеною на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 №152-агд, від 28.03.2023 №190-агд та від 09.05.2023 №233-агд, від 11.03.2023 №161-агд було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли пораненню та загибелі військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , знищенню державного майна (автомобіль УАЗ-3909, днз НОМЕР_3 ), притягнення винних посадових осіб військової частини НОМЕР_2 до дисциплінарної та/або матеріальної відповідальності, чиї дії або бездіяльність призвели до вищевказаної події.

Також відповідно до зазначених наказів, за результатами службового розслідування Комісією складено акт службового розслідування від 29.05.2023.

Згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №30-од та №31-од, комісією, окрім іншого встановлено, що «отримання солдатом ОСОБА_1 , солдатом ОСОБА_4 та загибель солдата ОСОБА_2 , старшого сержанта ОСОБА_3 відбулись не під час виконання останніми обов`язків військової служби. Умов, передбачених пунктом 10 розділу 2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, частини четвертої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за наявності яких нещасний випадок вважається таким, що стався з військовослужбовцями під час виконання обов`язків військової служби, не виявлено. Цей нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3 у зв`язку з тим, що солдат ОСОБА_1 та солдат ОСОБА_4 отримали поранення, а старший сержант ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_2 від отриманих поранень загинули на місці події, не під час виконання обов`язків військової служби».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №-30 од були прийняті такі рішення: службове розслідування вважать завершеним; командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_5 притягти до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення - сувора догана; командира 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_6 притягти до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення - сувора догана; водія 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 притягти до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення - сувора догана; командиру військової частини НОМЕР_2 провести службове розслідування по факту втрати (знищення) військового майна та притягнути винну особу до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі; командиру військової частини НОМЕР_2 підготувати документи для списання військового майна по факту його втрати (знищення).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №31-од були прийняті такі рішення: розслідування нещасного випадку вважати завершеним; у зв`язку з тим, що загибель солдата ОСОБА_2 та старшого сержанта ОСОБА_3 , поранення солдата ОСОБА_1 та солдата ОСОБА_4 відбулись не під час виконання обов`язків військової служби цей випадок не реєструвати у журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків; командиру військової частини НОМЕР_2 посилити заходи щодо збереження життя здоров`я підлеглих, недопущення випадків загибелі, травмування та каліцтва військовослужбовців; командирам підрозділів військової частини НОМЕР_2 перед початком виконання бойових завдань, інших завдань військової служби ознайомлювати підлеглий особовий склад про можливі ризики виконання цих завдань, а також доводити заходи безпеки під особистий підпис; начальнику медичної служби - медичного пункту військової частини НОМЕР_2 видати солдату ОСОБА_1 , солдату ОСОБА_4 довідку про обставини травми (порання, контузії, каліцтва) (додаток форми 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402).

Позивач вважає висновки комісії та накази якими вона утворена (призначення членів комісії), накази командира військової частини за результатами проведення службового розслідування та за висновками зробленими комісією протиправними, незаконними та такими, що підлягають скасуванню, так як розслідування цього нещасного випадку проведено незаконним складом комісії, утвореної (призначеної) суб`єктом призначення, який не мав права цього робити (призначати членів комісії), проведено з суттєвими порушеннями вимог закону, висновки зроблені неправомірні та підлягають скасуванню.

Зокрема, зазначає, що відповідно до вимог пункту 1 розділу 3 Інструкції Про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України від 27.10.1991 №332 (далі Інструкція №332) по факту групового нещасного випадку зі смертельним наслідком мало бути проведено спеціальне службове розслідування, а не службове розслідування; в порушення пункту 3 розділу 3 даної Інструкції службове розслідування було проведено комісією, яка була незаконно створена неналежним суб`єктом утворення (командиром військової частини); службове розслідування проведено неналежною комісією у складі 4 осіб в той час як відповідно до абзацу другого пункту 3 розділу 3 Інструкції №332 спеціальне службове розслідування групового нещасного випадку, під час якого загинуло від двох до чотирьох військовослужбовців має проводитись комісією не менше шести осіб.

Позивач вказує на те, що відповідачі, бажаючи приховати свою провину та уникнути відповідальності, в тому числі і матеріальної, не вчинили тих дій, вчинення яких передбачено законом - скласти та направити повідомлення про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми за формою НВ-1 безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок. Незаконними та протиправними наказами утворили незаконну комісію з розслідування нещасного випадку, яка за наслідками розслідування зробила висновки, які не відповідають фактичним обставинам, склала незаконний та протиправний висновок.

Крім того, починаючи з липня 2023 року із заробітної плати позивача розпочато утримання на відшкодування вартості пошкодженого майна у зв`язку з тим, що його визнано винним у пошкодженні (знищенні) державного майна, однак, із наказом та з матеріалами службового розслідування з цього приводу позивач ознайомлений не був.

За таких обставин просить позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо створення комісії (призначення членів комісії) та доручення провести розслідування нещасного випадку. Визнано протиправними та скасовано накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 №161агд та від 30.05.2023 №31од. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що повністю погоджується з висновками суду в цій частині задоволення позовних вимог, вважає, що висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення в цій частині є законним та таким, що не підлягає ні скасуванню ні зміні.

Водночас в частині відмови в задоволення позовних вимог вважає рішення суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги № 1 та № 15 (нумерація згідно Позову), № 1 - «Визнати протиправною бездіяльність Відповідача 2 - військової частини НОМЕР_2 яка полягає у невиконанні вимог п. 2 розділу 3 Інструкції Про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у збройних силах України, затвердженої наказом про розслідування наказу міністерства оборони України від 27.10.1991 р. № 332, а саме в неповідомленні про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, шляхом складання та направлення письмового повідомлення за формою НВ-1 безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок»; № 15 «Зобов`язати Відповідача 2 - військову частину НОМЕР_2 повідомити належним чином про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми що відбувся під час виконання обов`язків військової служби безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок, шляхом складання та направлення письмового повідомлення за формою НВ-1»

Судом зроблені та викладені в судовому рішенні висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, а також має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Суд у своєму рішенні послався на пункт 5 розділу II та пункту 2 розділу III Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України що затверджена наказом Міністерства оборони України від 27.11.2021 року № 332 (Надалі Інструкція № 332), які регламентують обов`язки командування військової частини у випадку настання нещасного випадку з військовослужбовцями повідомити про такий випадок та надіслати до певних, конкретно визначених вищих та контролюючих органів повідомлення про настання нещасного випадку за визначеною формо - НВ-1, однак при вирішенні спірних правовідносин застосуванню підлягає пункт 2 розділу III Інструкції № 332, хоча і п. 5 розділу II Інструкції № 332, з приводу повідомлення про нещасний випадок та надіслання повідомлення форми НВ-1, покладає на командування військової частини ті ж самі обов`язки що і п. 2 розділу III Інструкції № 332, але застосовується в іншому випадку - при настанні нещасного випадку з одним військовослужбовцем та не пов`язаного зі смертельними наслідками. Позивач, та інші військовослужбовці, з якими стався цей груповий нещасний випадок та нещасний випадок з смертельним наслідком, були військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 (Відповідач 2). На час настання нещасного випадку знаходились у підпорядкуванні та у розпорядженні командування військової частини НОМЕР_2 (Відповідача 2), тому повідомити, та надіслати повідомлення про нещасний випадок були зобов`язані саме командування військової частини НОМЕР_2 (Відповідач 2), і саме їх бездіяльність у цьому була оскаржена.

Посилання суду на те, що у подальшому, по спливу 4 діб (14.03.2023 року) Відповідачем 1 (командуванням військової частина НОМЕР_1 ) про настання вказаного нещасного випадку було повідомлено за формою НВ-1 командира УВ «Захід», начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, не думку апелянта не є підставою вважати встановленим та доведеним факт належного повідомлення та надіслання повідомлення про нещасний випадок до органів, що перелічені як у п. 5 розділу II так і у п. 2 розділу III Інструкції № 332, та не є підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги, а навпаки тільки підтверджує незаконну бездіяльність з цього приводу Відповідача 2, оскільки обов`язок повідомити про настання нещасного випадку органи перелічені, як у п. 5 розділу II так і у п. 2 розділу III Інструкції № 332, та надіслати повідомлення за формою НВ-1 законодавством покладено на Відповідача 2 та жодних застережень та обставин які б дозволяли не виконувати чи делегувати цей обов`язок не передбачено. Крім цього, оскаржувалась бездіяльність Відповідача 2 - військової частини НОМЕР_2 і судом мала бути надана оцінка саме її бездіяльності, невиконання саме нею зазначених обов`язків.

Щодо висновків суду про те, що «Позивач помилився в обраному способі захисту своїх прав, оскільки висновки акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення смерті аварії) від 29.05.2023 позивачем оскаржені не були», у зв`язку з чим правова оцінка висновків вказаного акту судом не здійснювалась, то вважає такі необґрунтованими, оскільки це не відповідає фактичним обставинам, так як зазначені висновки Позивачем оскаржувались. Зокрема, позовна вимога № 3 - «Визнати протиправним та скасувати висновки службового розслідування викладені в акті службового розслідування від 29.05.2023, наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 р. № 30од, наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 р. №31 од».

Щодо позовних вимог: № 12 - «Визнати випадок - наїзд на міну, вибух, підрив автомобіля УАЗ-3909 днз НОМЕР_3 під керуванням Позивача - ОСОБА_1 , що ставня ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті якого загинули: солдат ОСОБА_2 , старший сержант ОСОБА_3 , були травмовані: солдат ОСОБА_4 та Позивач ОСОБА_1 груповим нещасним випадком, нещасним випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми та таким що відбувся під час виконання обов`язків військової служби»; № 13 «Зобов`язати Відповідачів, за фактом події (нещасного випадку, що стався під час виконання обов`язків військової служби) скласти акт за формою НВ-3»; № 14 «Зобов`язати Відповідачів зареєструвати цей випадок в журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків» .

Апелянт зазначає, що судом відмовлено в задоволенні зазначених позовних вимог без здійснення правової оцінки висновків акту через те, що Позивачем не оскаржено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення смерті аварії) від 29.05.2023 року. Проте, Позивачем оскаржувались висновки зазначеного акту які викладені у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 р., а в ньому викладені саме висновки розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 29.05.2023 року. Сам акт не оскаржувався через його відсутність у розпорядженні сторони Позивача, через не направлення Відповідачем 1 цього акту разом з Відзивом Позивачу, через порушення судом процедури судового розгляду. Враховуючі, що судом навіть оцінка зазначеним позовним вимогам не надавалась, має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

Щодо позовних вимог: № 3 - «Визнати протиправним та скасувати висновки службового розслідування викладені в акті службового розслідування від 29.05.2023., наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 р. № 30 од.»; № 4 - «Визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування від 29.05.2023 р.», то вважає, що судом зроблені висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи. Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування як акту службового розслідування від 29.05.2023 року так і наказу від 30.05.2023 р. № 360 од лише через те, що із пояснень самого Позивача вбачається, що він бачив прапорець, яким була позначена територія яка, як виявилось, була замінована. Судом не враховано, що сам Позивач заперечує, що був обізнаний як з самим фактом наявності мінного загородження в районі дислокації так і з місцями розташування таких мінних загороджень, рухався по незнайомій для нього місцевості. Рухався за маршрутом та до місця, які попередньо були узгоджені з керівництвом (командуванням). Рухався слідом за іншим автомобілем під керуванням лісника, який не є військовослужбовцем. Рухаючись, минав військовослужбовця (постового) який чергував в тій місцевості та який не попередив його, що попереду територія на якій розташоване мінне загородження, а безперешкодно пропустив обидва автомобілі. Через необізнаність Позивача з фактом та місцями розташування мінного загородження, в його діях нема та не може бути ніяких порушень вимог Дисциплінарного статуту збройних сил України та вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Позивача визнано винним та притягнуто до дисциплінарної відповідальності через те, що на думку Відповідачів він не був пильним та не дотримався заходів безпеки під час роботи з технікою. Суд погодився з таким твердженням. Таке обвинувачення є «розмитим», не конкретним та протирічить фактичним обставинам справи. Не зрозуміло яких саме заходів безпеки він не дотримався Позивач при роботі з технікою, в чому конкретно це проявилось.

Щодо позовної вимоги № 16 - «Визнати протиправними та скасувати висновки службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_2 на підставі яких Позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану Державі та на підставі яких з грошового (матеріального / фінансового) забезпечення Позивача утримуються кошти».

Позивач разом з іншими військовослужбовцями, що постраждали рухались на автомобілі виконуючі розпорядження командування про заготівлю дров для задоволення потреб військовослужбовців. Крім того, як зазначалось вище, вини Позивача у нещасному випадку що трапився немає. Причинний зв`язок між дією / бездіяльністю та подією, що трапилась і її наслідками, в тому числі і наслідками у вигляді пошкодження майна, наявна у посадових осіб, які були зобов`язані але не довели до особового складу про наявність та місця розташування мінних загороджень, у осіб, які не здійснили інструктаж водія - Позивача перед виїздом на місцевість, яка є замінованою щодо заборони перебувати та виїжджати на певні ділянки (заміновані ділянки) та у осіб, які відправили військовослужбовців виконувати потреби військової частини на ділянку, яка є замінованою. А тому і завдану матеріальну шкоду мають відшкодовувати не Позивач, а зазначені особи.

Крім цього, апелянт зазначає про процесуальні порушення, зокрема не отримання відзиву з додатками на позовну заяву.

З урахуванням наведеного вище просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.09.2022 №243 з 26.09.2022 призначений на посаду старшого стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 (а.с. 106).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2022 №309 з 01.12.2022 призначений водієм 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 (а.с. 107).

На підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2023 №30 дск відповідно до наказу від 01.03.2023 №60 з метою виконання бойових (службових) завдань вибув в район населеного пункту Гута Ковельського району Волинської області (а.с. 109).

10.03.2023 військовослужбовці 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_2 , старший сержант ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_4 пересувалися на службовому автомобілі УАЗ-3909 (днз НОМЕР_3 ) в секторі відповідальності ВОП 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 . Близько 15:10 10.03.2023 внаслідок наїзду на протитанкову міну відбувся підрив автомобіля УАЗ-3909 (днз НОМЕР_3 ), в результаті чого солдат ОСОБА_2 і старший сержант ОСОБА_3 загинули на місці події, солдат ОСОБА_1 і солдат ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, автомобіль УАЗ-3909 (днз НОМЕР_3 ) було знищено.

З метою уточнення причин та умов, що сприяли пораненню та загибелі військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , знищенню державного майна автомобілі УАЗ-3909 (днз НОМЕР_3 ), притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної та/або матеріальної відповідальності, чиї дії або бездіяльність призвели до цієї події наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 №152агд було призначено службове розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , що призвело до загибелі, поранення військовослужбовців та знищення державного майна (а.с. 195-196).

10.03.2023 за вих. №361нт командиром військової частини НОМЕР_2 командиру 100обр ТрО було надіслано повідомлення про нещасний випадок (зникнення або смерть) за формою №НВ-1 (а.с. 176-177).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 №161агд призначено проведення спеціального розслідування нещасного випадку за фактом загибелі та поранення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 (а.с. 180-181).

14.03.2023 за вих. №1458/479 командиром військової частини НОМЕР_1 було надіслано повідомлення про нещасний випадок (зникнення або смерть) за формою№НВ-1 командиру УВ « Захід », начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 та керівнику Волинської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (а.с. 178-179).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2023 №191агд внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 №161агд, зокрема, в назві та тексті даного наказу слово «спеціальне» виключене у всіх відмінках, внесено зміни у склад комісії з розслідування нещасного випадку та продовжено строк проведення розслідування даного нещасного випадку (а.с. 182-184).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2023 №190агд перенесено строки проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , що призвело до загибелі, поранення військовослужбовців та знищення державного майна, на один місяць до 28.04.2023 (а.с. 197-198).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2023 №233агд перенесено строки проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , що призвело до загибелі, поранення військовослужбовців та знищення державного майна, на один місяць до 08.06.2023 (а.с. 199-200).

За результатом службового розслідування комісією з службового розслідування складено акт службового розслідування від 29.05.2023 (а.с. 201-213). Зокрема, комісією, серед іншого, встановлено, що отримання поранення солдатом ОСОБА_1 , солдатом ОСОБА_4 та загибель солдата ОСОБА_2 , старшого сержанта ОСОБА_3 відбулися не під час виконання останніми обов`язків військової служби. Також під час службового розслідування комісією встановлено, що солдат ОСОБА_1 не дотримався вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 6, 13, 127 ,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та наявність умов для притягнення солдата ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі. Комісією запропоновано, серед іншого, водія 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків, керуючись пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягти до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення сувора догана.

За результатом проведення розслідування нещасного випадку, що трапився 10.03.2023, комісією з розслідування нещасного випадку складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою №НВ-2 від (а.с. 1985-190). Так, комісією встановлено, що причиною нещасного випадку стала безвідповідальність капітана ОСОБА_5 , старшого лейтенанта ОСОБА_6 та особиста недисциплінованість солдата ОСОБА_1 . Комісія дійшла висновку, що солдат ОСОБА_1 всупереч вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 6, 13, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не був пильним, не дотримався заходів безпеки під час роботи з технікою. Комісія встановила, що цей нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3 у зв`язку з тим, отримання поранення солдатом ОСОБА_1 , солдатом ОСОБА_4 та загибель солдата ОСОБА_2 , старшого сержанта ОСОБА_3 відбулися не під час виконання останніми обов`язків військової служби; умов, передбачених пунктом 10 розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, частиною десятою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за наявності яких нещасний випадок вважається таким, що стався з військовослужбовцями під час виконання обов`язків військової служби, не виявлено.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №30од за результатами службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , що призвело до загибелі, поранення військовослужбовців та знищення державного майна позивача за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 4 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 6, 8, 36, 58, 59, 119, 120 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, керуючись пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення сувора догана (а.с. 214- 217).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №31од «Про результати розслідування нещасного випадку за фактом загибелі та поранення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 » визначено, що у зв`язку з тим, що загибель солдата ОСОБА_2 , старшого сержанта ОСОБА_3 , отримання поранення солдатом ОСОБА_1 , солдатом ОСОБА_4 відбулися не під час виконання обов`язків військової служби, випадок не реєструвати у журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків; начальнику медичної служби медичної роти військової частини НОМЕР_2 видати солдату ОСОБА_1 . Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва. (а.с. 191- 194).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.06.2023 №131агд призначено службове розслідування по факту втрати (знищення) підривом автомобіля УАЗ-3909 з державним номером 8731ЕЗ (а.с. 218 - 219).

За результатами даного розслідування комісією складено акт службового розслідування від 06.07.2023 (а.с. 220 232). Комісією запропоновано шкоду в розмірі 107003,11 грн, завдану неналежним виконанням службових обов`язків водієм-електриком 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 майну військової частини НОМЕР_2 , а саме: автомобіль УАЗ-3909 (днз8731Е3), багнет ніж до АК-74 № АК-74 №752, бронежилет LEVEL ІV, бензопили STIHL MS180 віднести на рахунок солдата ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.07.2023 №69-ОД «Про результати службового розслідування по факту втрати (знищення) підривом автомобіля УАЗ-3909 з державним номером 8731ЕЗ » визначено шкоду в розмірі 107003,11 грн, завдану неналежним виконанням службових обов`язків водієм-електриком 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 майну військової частини НОМЕР_2 , а саме: автомобіль УАЗ-3909 ( НОМЕР_3 ), багнет ніж до АК-74 № № НОМЕР_4 , бронежилет LEVEL ІV, бензопили STIHL MS180 віднести на рахунок солдата ОСОБА_1 (а.с. 233- 236).

Вважаючи протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у невиконанні вимог пункту 2 розділу 3 Інструкції Про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.1991 №332, а саме: в неповідомленні про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, шляхом складання та направлення письмового повідомлення за формою НВ-1 безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок; дії військової частини НОМЕР_1 щодо створення комісії (призначення членів комісії) та доручення провести службове розслідування нещасного випадку; висновки службового розслідування, викладені в акті службового розслідування від 29.05.2023, наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №30-од, наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 31 од; акт службового розслідування від 29.05.2023; накази командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 № 152агд, від 28.03.2023 № 190агд.,від 09.05.2023 № 233агд, від 11.03.2023 № 161агд, від 30.05.2023 № 30 од від 30.05.2023 № 31од.; висновок службового розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_2 , відповідно до яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та утримується частина грошового забезпечення; висновки службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_2 на підставі яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі, та на підставі яких з грошового (матеріального/фінансового) забезпечення позивача утримуються кошти, протиправними позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що наказ командира про проведення спеціального розслідування нещасного випадку та створення відповідної комісії був виданий неналежним суб`єктом, а, відтак, дії відповідача 2 зі створення комісії з розслідування нещасного випадку та наказ про його проведення є протиправними, тому відповідно позовні вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо створення комісії (призначення членів комісії) та доручення провести розслідування нещасного випадку; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 №16агд підлягають до задоволення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон №2232).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону №2232).

Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини) визначена Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за №1667/37289 (далі Інструкція №332).

Пунктом 1 розділу ІІ даної Інструкції передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції №332 про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Пунктом 5 вказаного розділу передбачено, що командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1); залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо), протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, випадок зникнення військовослужбовця або його смерті за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби командир військової частини зобов`язаний негайно доповісти через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за формою НВ-1: безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо).

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що командиром військової частини НОМЕР_2 10.03.2023 за вих. №361нт було надіслано повідомлення за формою НВ-1 командиру 100обр ТрО (військова частина НОМЕР_1 ) за фактом настання нещасного випадку зі смертельним наслідком за участі позивача 10.03.2023 біля населеного пункту Гута Ковельського району Волинської області (а.с. 176-177).

Крім того, в подальшому командиром військової частини НОМЕР_1 про настання вказаного нещасного випадку було повідомлено за формою№НВ-1 командира УВ «Захід», начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (а.с. 178-179).

Окрім цього, як слідує із матеріалів справи, Волинська обласна спеціалізована прокуратура у зв`язку з настанням вказаного нещасного випадку здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000072 від 10.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 425 КК України (а.с. 96, зворот).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведені обставини вказують на те, що органи, передбачені пунктом 5 розділу ІІ та пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №332, належним чином були повідомленні про настання нещасного випадку зі смертельним наслідком за участі чотирьох осіб 10.03.2023 біля населеного пункту Гута Ковельського району Волинської області.

Доводи апелянта про те, що саме відповідач військова частина НОМЕР_2 не повідомила про настання нещасного випадку зі смертельним наслідком за участі чотирьох осіб органи, передбачені пунктом 5 розділу ІІ та пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №332, апеляційний суд вважає безпідставними з урахуванням наведених вище висновків про повідомлення таких військовою частиною НОМЕР_1 та порушення кримінальної справи за вказаним фактом.

З урахуванням наведених вище обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність протиправної бездіяльності командира військової частини НОМЕР_2 , та відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у невиконанні вимог пункту 2 розділу 3 Інструкції Про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.1991 №332, а саме: в неповідомленні про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, шляхом складання та направлення письмового повідомлення за формою НВ-1 безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю, у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 повідомити належним чином про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми що відбувся під час виконання обов`язків військової служби безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок, шляхом складання та направлення письмового повідомлення за формою НВ-1.

З приводу позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо створення комісії (призначення членів комісії) та доручення провести службове розслідування нещасного випадку; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 №16агд суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ командира про проведення спеціального розслідування нещасного випадку та створення відповідної комісії був виданий неналежним суб`єктом, а, відтак, дії відповідача 2 зі створення комісії з розслідування нещасного випадку та наказ про його проведення є протиправними, тому відповідно позовні вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо створення комісії (призначення членів комісії) та доручення провести розслідування нещасного випадку; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 №16агд підлягають до задоволення.

Як наслідок, оскільки в ході розгляду справи судом скасовано наказ про призначення спеціального розслідування нещасного випадку та створення комісії з його проведення, з підстав видання цього наказу неналежним суб`єктом, висновки цієї комісії є такими, що не можуть бути застосовані, відтак суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №31од «Про результати розслідування нещасного випадку за фактом загибелі та поранення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 » та задоволення позовних вимог в цій частині.

В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Щодо визнання протиправними та скасування висновків службового розслідування, викладених в акті від 29.09.2023, наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №30од, визнання протиправним та скасування акту службового розслідування від 29.05.2023, наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 № 152агд, від 28.03.2023 № 190агд, від 09.05.2023 № 233агд, від 11.03.2023 № 161агд, від 30.05.2023 № 30 од від 30.05.2023 № 31од.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі і не поширює свою дію на розслідування випадків отримання військовослужбовцями травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби чи обов`язків із захисту Батьківщини визначені Порядком проведення службового розслідування у ЗСУ, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок №608).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 3 цього ж розділу службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку №608 передбачено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Пунктами 1-4, 6 розділу V даного Порядку установлено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VІ за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Як уже зазначалось вище, наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 10.03.2023 №152агд було призначено службове розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , що призвело до загибелі, поранення військовослужбовців та знищення державного майна, правовою підставою для видачі якого визначено Порядок №608.

Суд першої інстанції вірно висновував, що вказаний вище наказ виданий належним суб`єктом, визначеним пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №608, за наявності підстав, передбачених пунктами 1, 3 розділу ІІ вказаного Порядку, містить всі необхідні відомості, передбачені пунктом 3 розділу ІІІ Порядку.

Також встановлено, що наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2023 №190агд, від 09.05.2023 №233агд, від 09.05.2023 №233агд було перенесено строки проведення службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , що призвело до загибелі, поранення військовослужбовців та знищення державного майна, відповідно: до 28.04.2023, до 08.06.2023 у зв`язку з перебування солдатів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на лікуванні та у відпустках за станом здоров`я, що відповідає вимогам пункту 13 розділу ІІІ Порядку №608.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно висновував, що накази командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 №152агд, від 28.03.2023 №190агд, від 09.05.2023 №233агд є правомірними та позов в цій з частині задоволенню не підлягає.

Щодо протиправності висновків акту службового розслідування.

Статтею 4 Закону України «Про дисциплінарний статус Збройних Сил України», серед іншого, передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтями 6, 13, 127, 128 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», визначено, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань; військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок; солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна; солдат підпорядковується командирові відділення; солдат зобов`язаний, серед іншого, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки.

За результатами проведення службового розслідування було встановлено, що позивач не був пильним, не дотримався заходів безпеки під час роботи з технікою, не дотримався вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 6, 13, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. У зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків ОСОБА_1 було встановлено, що його вина виражається у формі непрямого умислу комісією було запропоновано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення сувора догана.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що наявний в справі, акт службового розслідування, по суті та змісту відповідає вимогам № 608, комісією з проведення службового розслідування в акті службового розслідування встановлено обставини події, неправомірні дії та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, потрапилась, встановлено наявність вини військовослужбовців, вимоги нормативно-правових актів, які було порушено, причини та умови, що сприяли правопорушенню.

Апелянт вказує на те, що йому не було відомо про наявність та місце розташування мінного загородження, автомобілем для здійснення заготівлі дров він користувався з дозволу командира, були відсутні заборони з боку керівництва щодо пересування автомобілем по місцевості, де стався нещасний випадок.

Водночас дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції вірно зазначив що з акту проведення службового розслідування від 29.05.2023, з пояснень позивача слідує, що останньому про те, що місцевість поблизу села Гута може бути замінована відомо не було, керуючи транспортним засобом, він рухався по дорозі, яка йому відома не була. Під час руху позивач поблизу дороги побачив умовний знак прапорець, що позначав заміновану територію, внаслідок наїзду на мінно-вибухове загородження стався вибух.

Наведене свідчить про те, що позивач, бачивши маркування на місцевості, які свідчать про наявність мінно-вибухового загородження, маючи можливість запобігти наїзду на протитанкову міну, не вжив жодних заходів, в результаті чого відбувся підрив транспортного засобу.

Щодо доводів позивача по те, що нещасний випадок, який трапився 10.03.2023, відбувся під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Апеляційний суд зауважує, що обставини за яких стався нещасний випадок, з урахуванням наведеної вище норми Закону, не дають підстави вважати, що такий стався під час виконання обов`язків військової служби.

Доказів ( наказ, розпорядження командира тощо ) на підтвердження вказаної обставини позивачем не надано, а судом не встановлено.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що трапився під час виконання обов`язків військової служби не впливає та не може вплинути на результати службового розслідування, проведеного за фактом неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , в тому числі і позивачем.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції вірно висновував про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування висновків службового розслідування, викладених в акті від 29.09.2023, наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №30од, визнання протиправним та скасування акту службового розслідування від 29.05.2023, наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 № 161агд, від 30.05.2023 № 30 од від 30.05.2023 № 31од.

Щодо позовних вимог про визнання випадку - наїзду на міну, вибуху, підрив автомобіля, в результаті якого загинули: військовослужбовці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та були травмовані ОСОБА_4 . ОСОБА_1 груповим нещасним випадком, нещасним випадком зі смертельним наслідком та таким, що відбувся під час виконання обов`язків військової служби; зобов`язання відповідачів за фактом події (нещасного випадку, що стався під час виконання обов`язків військової служби) скласти акт за формою НВ-3; зобов`язання відповідачів зареєструвати цей випадок в журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції №332 передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є: виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду; виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами; прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира; прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів; отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду; смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Інструкції №332 обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби: перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин; перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником); алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку; використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею; навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження; навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю; самовільне залишення військовослужбовцем місця служби; природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

Якщо за висновком комісії з розслідування в акті за формою НВ-2 випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, у військовій частині, де стався нещасний випадок, протягом доби на кожного потерпілого складаються та подаються на затвердження командиру військової частини акти за формою НВ-3. У цьому разі в актах за формою НВ-3 замість підписів членів комісії з розслідування робиться запис: «Складено відповідно до акта спеціального розслідування».

Апелянт вважає, що нещасний випадок, який відбувся 10.03.2023, пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.

Проте, в ході проведення службового розслідування не встановлено обставин, що нещасний випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.

Визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби або таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби здійснюється саме комісією з проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку відповідно до вимог Інструкції №332.

Окрім цього, відповідно до рекомендації №R (80) Комітету Міністрів Ради Європи від 11.03.1980 «Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами» термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Таким чином, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України, та не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно висновував, що визнання випадку - наїзду на міну, вибуху, підрив автомобіля, в результаті якого загинули: військовослужбовці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та були травмовані ОСОБА_4 . ОСОБА_1 груповим нещасним випадком, нещасним випадком зі смертельним наслідком та таким, що відбувся під час виконання обов`язків військової служби; зобов`язання відповідачів за фактом події (нещасного випадку, що стався під час виконання обов`язків військової служби) скласти акт за формою НВ-3; зобов`язання відповідачів зареєструвати цей випадок в журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_2 , відповідно до яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та утримується частина грошового забезпечення; висновку службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_2 на підставі яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі, та на підставі яких з грошового (матеріального/фінансового) забезпечення позивача утримуються кошти.

Апеляційний суд зазначає, що з урахуваннями наведених вище висновків суду про безпідставність позовних вимог щодо оскарження висновків службового розслідування та наказів відповідачів, відповідно як похідна не підлягає задоволення вимога про притягнення позивача до матеріальної відповідності.

Колегія суддів зауважує, що саме з урахуванням результатів службового розслідування проведеного військовою частиною НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.06.2023 №131агд призначено службове розслідування по факту втрати (знищення) підривом автомобіля УАЗ-3909 з державним номером 8731ЕЗю

Окрім цього, відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-ІХ) умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до частини першої статті З Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: дії непереборної сили; необхідної оборони; крайньої необхідності; виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; виправданого службового ризику; ) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації. Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи. Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб ( ч. ч. 2, 3, 6, 7 ст. 8 Закону №160-ІХ ).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Як уже зазначалось вище, військовою частиною НОМЕР_2 на виконання пункту 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 року №30од, яким командиру військової частини НОМЕР_2 було наказано провести службове розслідування по факту втрати (знищення) військового майна та притягнути винну особу до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі, з дотриманням вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» було проведено службове розслідування по факту втрати (знищення) підривом автомобіля УАЗ-3909 з державним номером 8731 ЕЗ.

З акту службового розслідування від 06.07.2023 слідує, що з фотографій зроблених на місці події військовою частиною НОМЕР_1 в рамках проведеного розслідування та фотографіях з місця події наявних у військової частини НОМЕР_2 підтверджено знищення наступного майна військової частини НОМЕР_2 , а саме: автомобіль УАЗ-3909 (д.н.з НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_6 ); багнет-ніж до АК-74 № 752; бронежелет LEVEL IV; бензопила STIHL MSI80 s/n .

Комісією військової частини НОМЕР_2 з розслідування не встановлено, що було знищено саме чохол до бронежилета LEVEL IV. Оскільки, на фото з місця події наявні обгорілі залишки саме бронежилета LEVEL IV.

Згідно наказу командира військової частини від 01.12.2022 №166агд службовий автомобіль УАЗ-3909 (д.н.з НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_6 ) був закріплений за позивачем.

Комісією військової частини НОМЕР_2 враховуючи висновки розслідування військової частини НОМЕР_1 встановлено наявність умов для притягнення водія-електрика 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за шкоду завдану державі.

Отже, виходячи з довідок про розмір завданої шкоди та відомостей залишкової вартості, наданих військовою частиною НОМЕР_1 , встановлено суму шкоди від знищення майна в результаті підриву автомобіля 10.03.2023 року: автомобіль УАЗ-3909 (д.н.з НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_6 ) - розмір шкоди склав 82 059,94 грн., що підтверджується довідкою про вартісну оцінку заподіяної шкоди від 26.06.2023 №56 майна автомобільної служби військової частини НОМЕР_2 знищеного внаслідок підриву на міні (а.с. 110) відомістю №57 визначення залишкової вартості військового майна автомобільної служби військової частини НОМЕР_2 на 26.06.2023 року (а.с 111); багнет-ніж до АК-74 №752, розмір шкоди склав 443,83 грн., що підтверджується довідкою про вартісну оцінку заподіяної шкоди від 02.06.2023 року №38 (а.с. 116) ; бронежелет LEVEL IV - розмір шкоди склав 21 233,54 грн., що підтверджується довідкою про вартісну оцінку завданої шкоди від 04.07.2023 року та відомістю №5 від 04.07.2023 року визначення залишкової вартості речового майна (а.с. 115); бензопила STIHL MSI80 шина 35см. s/n 830675209, розмір шкоди склав 3264,80 грн., що підтверджується довідкою про вартісну оцінку заподіяної шкоди від 10.03.2023 року (а.с. 112) та відомістю №03/10/50 від 10.03.2023 року (а.с. 113). Загальна матеріальна шкода від знищення зазначеного вище майна склала 107 002,11 грн.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_2 , відповідно до яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та утримується частина грошового забезпечення; висновку службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_2 на підставі яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державі, та на підставі яких з грошового (матеріального/фінансового) забезпечення позивача утримуються кошти.

Щодо надісланого позивачем на підтвердження позовних вимог як доказ, диску з аудіо записом розмови, то колегія суддів зазначає, що такий поданий з порушенням встановленого ст. 79 КАС України порядку подання доказів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

У цій справі, судом надається оцінка оскаржуваним рішенням та діям відповідача, які прийняті останнім саме з тих мотивів, що були предметом перевірки у на підставі досліджених у справі доказів та з урахуванням доводів та заперечень сторін саме щодо цих доказів та обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за законністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані вище позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, відтак в задоволенні адміністративного позову в цій частині слід відмовити.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Степанюка Андрія Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі №140/20076/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Л. Я. Гудим
О. М. Гінда