Справа № 520/8375/24
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 р. № 520/8375/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.02.2024 № 62 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 04.10.2018 по 16.04.2021 на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із дати звернення, а саме з 17.02.2024 з врахування страхового стажу з 04.10.2018 по 16.04.2021.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 04.10.2018 по 16.04.2021 на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві є протиправними та такими, що порушують його право на належний соціальний захист.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до Електронного кабінету, які містяться в матеріалах справи.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що рішенням від 26.02.2024 № 62 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві з 04.10.2018 по 16.04.2021 відносно позивача.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що рішенням від 26.02.2024 № 62 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (далі - позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.10.2023 набув право на отримання пенсії за віком.

17.02.2024 через веб-портал електронних сервісів Пенсійного фонду України позивач звернувся до ГУ ПФ України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви позивачем були додані наступні документи: скан-копії: трудової книжки НОМЕР_1 , із двома вкладишами до неї БТ-І 5414710, НОМЕР_2 , паспорту НОМЕР_3 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, диплому ИВ-І 178079, довідки про відкритий рахунок в банку від 11.02.2024 № N5F6ТFТ531Т5НHJF, заповнена опитувальна анкета, витяг з реєстру страхувальників.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Черкаській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням від 26.02.2024 № 62 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У рішенні зазначено, що умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058, відповідно до положень частини першої якої у період 01.01.2023 по 31.12.2023 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 30 років.

Загальний страховий стаж позивача становить 29 р. 10 місяців, 7 днів. За результатами розгляду документів до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Зважаючи на ті обставини, що змісту прийнятого рішення про відмову у призначенні мені пенсії за віком неможливо було визначити, які періоди роботи при обчисленні страхового стажу, що зазначені в трудовій книжці, не зараховані до нього, а відповідного розрахунку стажу до рішення не надано, позивач через веб-портал ПФУ 27.02.2024 № 62 звернувся до ГУ ПФ України в Харківській області з проханням надати роз`яснення, які періоди роботи, що підтверджуються записами в трудовій книжці з відповідними посиланням на накази про прийняття, переведення, звільнення тощо, не увійшли до розрахунку страхового стажу позивача.

Головним управлінням ПФУ в Харківській області листом від 20.03.2024 за № 8417-7267/3-03/8-2000/24 надано позивачу відповідь, зі змісту якого вбачається, що страховий стаж позивача на момент винесення рішення від 26.02.2024 становить 29 років 10 місяців 07 днів з урахуванням того, що стаж за листопад 2009 р. розрахований пропорційно сплаченим внескам відповідно до абзацу третього частини третьої статті 24 Закону №1058, а період з листопада 2018 р. по квітень 2021 року до страхового стажу не зарахований у зв`язку із відсутністю в системі персоніфікованого обліку інформації про сплату страхових внесків у цей період. А згідно із залученими до матеріалів електронної пенсійної справи індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії, страхувальниками (підприємствами, на яких працював ОСОБА_1 ) у період з листопада 2018 р. по квітень 2021 р. заробітна плата нарахована, проте щомісячні страхові внески не сплачені.

В спірний період з листопада 2018 року по квітень 2021 рік, який не зарахований відповідачем до страхового стажу, позивач працював на Харківському державному авіаційному виробничому підприємств (ХДАВП), що підтверджується записом в трудовій книжці. Зокрема, 04.10.2018 наказом № 41-К ОСОБА_1 було прийнято на посаду генерального директора до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці за № 46.

16.04.2021 припинені повноваження на підставі ст. 41 КЗпП України, про що у вкладиші БТ-І 5414710 під номером 47 здійснено запис, наказ № 35-к.

За вказаний період позивачу нараховувалась заробітна плата, з якої повинні були відраховуватись та сплачуватись страхові внески (ЄСВ). Отже, спірні періоди роботи підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Так, з індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5 від 01.04.2024) вбачається, що за періоди роботи з 04.10.2018 по 16.04.2021 на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві вбачається нарахування позивачу заробітної плати.

Разом з тим, із вказаних відомостей (довідка форми ОК-5 від 01.04.2024) відсутні дані про сплату страхових внесків за спірний період.

Позивач, не погоджуючись з рішенням органу пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії за віком та в незарахуванні до страхового стажу періоду роботи на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві з 04.10.2018 по 16.04.2021, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Суд зазначає, що Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також врегульовано порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісячно сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальних страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 254 КЗпП несплата підприємством, установою, організацією страхових внесків не позбавляє працівників права на забезпечення по державному соціальному страхуванню, зокрема, виплати пенсії.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Як передбачено частинами четвертою-шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, виходячи із змісту наведених правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 638/5795/17,від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а та від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а , від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначалось судом раніше, спірні періоди роботи ОСОБА_1 підтверджуються записами у трудовій книжці, зокрема, 04.10.2018 наказом № 41-К ОСОБА_1 було прийнято на посаду генерального директора до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці за № 46. 16.04.2021 припинені повноваження на підставі ст. 41 КЗпП України, про що у вкладиші БТ-І 5414710 під номером 47 здійснено запис, наказ № 35-к.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Таким чином, суд встановив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.02.2024 № 62 протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та не зараховано до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи позивача з 04.10.2018 по 16.04.2021 у Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, а тому зазначене рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська обл., Черкаський р-н, 18002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.02.2024 № 62 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 04.10.2018 по 16.04.2021 на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із дати звернення, а саме з 17.02.2024 з врахування страхового стажу з 04.10.2018 по 16.04.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в загальному розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в загальному розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов