Справа № 520/6538/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання встановлення судового контролю за виконанням рішення суду

17 червня 2024 р. справа № 520/6538/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 від 29.05.2024р. в порядку статті 382 КАС України за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, владний суб"єкт, адміністративний орган, орган публічної адміністрації, ГУ, Управління) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

29.05.2024 р. до суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням даного судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у даній справі.

Аргументуючи ці вимоги заявник зазначив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023р. по даній справі набрало законної сили 07.11.2023р., проте відповідач протиправно з 27.09.2022 р. встановив щомісячну доплату до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 у розмірі 0,00 грн.

Ухвалою суду від 30.05.2024р. прийнято до провадження заяву позивача від 29.05.2024р. про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №520/6538/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 5 днів від дати отримання цієї ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду докази про: отримання копії рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023р. у справі №520/6538/23; організаційно-правові заходи, спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023р. у справі №520/6538/23.

Відповідач на виконання ухвали суду від 30.05.2024р. надав письмові пояснення та витребувані судом докази, в яких зазначив, що у червні 2024 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 року по справі №520/6538/23 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 27.09.2022 року та встановлено щомісячну доплату до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 р. № 713 в розмірі 2000, 00 грн. та нараховано різницю в пенсії за період з вересня 2022 року по червень 2024 року, яку внесено до Реєстру судових рішень. У перерахованому розмірі пенсія буде виплачуватися з 01.07.2024 року.

Вирішуючи порушені у цій заяві процесуальні питання, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Даний позов ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 р. був повернутий через пропущення строку звернення до суду за основною вимогою про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області додатково до існуючого розміру пенсії встановити та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн. згідно постанови КМУ №713 від 14 липня 2021 р.

Однак, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2023 вказану ухвалу було скасовано в частині вимог за період з 27.09.2022, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.

Тому у провадженні суду знаходились вимоги позивача про: 1) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у встановленні та виплаті ОСОБА_1 з 27.09.2022 р. щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн додатково до існуючого розміру пенсії, згідно Постанови КМУ №713 від 14 липня 2021 р. "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб"; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області додатково до існуючого розміру пенсії встановити та виплатити ОСОБА_1 з 27.09.2022р. щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн. згідно Постанови КМУ №713 від 14 липня 2021 р. "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023р. позов було залишено без задоволення. З виходом за межі позову визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу припинення виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 у зв`язку із виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року по справі №520/16889/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату ОСОБА_1 з 27.09.2022 щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 з урахуванням раніше проведених платежів.

Рішення набрало законної сили 07.11.2023р. та позивачем 09.01.2024р. отримано виконавчий лист.

Позивач 04.04.2024р. подав до Харківського окружного адміністративного суду заяву, в якій просив суд роз`яснити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023р. у справі №520/6538/23, а саме в якому розмірі має виплачуватись щомісячна доплата до пенсії у порядку постанови КМУ №713 від 14.07.2021р.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що задовольняючи позов позивача суд не визначив доплату у розмірі 2000,00 грн згідно Постанови КМУ №713 від 14 липня 2021 р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Позивач звернувся до відповідача з проханням про виконання рішення суду у справі № 520/6538/23, проте відповідач листом від 28.03.2024 року №9392-8073/К-03/8-2000/24 відмовився виконувати рішення суду у зазначеній справі мотивуючи тим, що суд в резолютивній частині не зазначив розмір доплати, а саме 2000,00 гривень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2024р. заяву позивача про роз`яснення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023р. по справі №520/6538/23 - залишено без задоволення, оскільки суд дійшов до переконання про відсутність підстав для роз`яснення рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі, адже згаданий судовий акт не містить дефектів оформлення.

За викладеним у процесуальному документі твердженням заявника, на звернення з приводу виконання рішення суду по даній справі відповідач листом від 28.03.2024 року №9392-8073/К-03/8-2000/24 відмовився виконувати рішення суду у зазначеній справі мотивуючи тим, що суд не в резолютивній частині не зазначив розмір доплати, а саме 2000 гривень. Листом від 10.04.2024 року №2000-0309-8/60291 відповідач відмовив позивачу мотивуючи тим, що за попереднім рішенням суду провів перерахунок пенсії позивача. На виконання рішення у справі №520/6538/23 позивач звернувся до виконавчої служби та отримав лист №10314 від 06.05.2024 року, яким виконавець повідомив про відкриття 12.01.2024р. виконавчого провадження за виконавчим листом №520/6538/23 та про надходження листа ГУ ПФУ в Харківській області №2000-0309-8/15830 від 26.01.2024 року, в якому боржник зазначив про виконання рішення суду та встановлення щомісячної доплати на виконання постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 та про те, що розмір пенсії після перерахунку на виконання рішення суду не змінився.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що до установлених обставин спору підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У силу правових висновків постанови Верховного Суду від 10.02.2022р. у справі №160/13013/19: 1) обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.1291 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.14, 370 КАС України; згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права, п.68 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Піалопулос та інші проти Греції" якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс; 2) правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати; 3) зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком (постанова Верховного Суду від 13.05.2021р. у справі №9901/598/19); 4) за змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі № 802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення; 5) за сформульованими у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р. у справі №560/523/19 правовими позиціями, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи; 6) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Отже, встановлення судом строку для надання звіту передбачено в разі невиконання судового рішення, з метою виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили.

Окрім того, суд доходить до переконання про те, що положення ст.382 КАС України в частині обтяження учасника справи обов`язком подати звіт про виконання рішення суду (безвідносно до події одержання позивачем виконавчого листа, ініціювання процедури примусового виконання та стану виконавчого провадження з примусового виконання судового акту) не повною мірою узгоджуються з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", який за загальним правилом вимагає безумовно обовязкового одержання позивачем виконавчого листа та подання цього документа до державного виконавця (приватного виконавця).

Тому випадок застосування судом згаданого вище правового механізму судового контролю слід вважати виключенням із загального правила, котрий повинен мати істотні та вагомі причини, і не нівелювати значення правових процедур Закону України "Про виконавче провадження".

Однак, судом з матеріалів справи існування таких причин не виявлено.

Верховний Суд в ухвалі від 07.05.2024р. по справі №160/5259/20 зазначив, що: "Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується ухваленням судового рішення, а також передбачає його виконання. При цьому аналіз норми статті 382 КАС України у її системному взаємозв`язку з нормами статті 372 КАС України дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися за наявності для цього підстав (безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення), зокрема у випадку, якщо: рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання; існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання; існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що: загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку."

Суд відзначає, що предметом ініційованого заявником спору є відповідність закону управлінських волевиявлень суб"єкта владних повноважень з приводу припинення виплати доплати до пенсії відповідно до постанови КМУ №713 від 14.07.2021р.

Суд відмічає, що обставини вчинення суб"єктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу обчислення щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 не входять до предмету доказування у справі №520/5069/24.

Так, в мотивувальній частині рішення по даній справі суд дійшов висновку, що позивач має право на щомісячну доплату до пенсії відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021р. №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб.

Стосовно розміру щомісячної доплати у порядку постанови КМУ №713 суд зазначив, що вимога заявника про призначення і виплату щомісячної доплати саме у розмірі 2.000,00грн. у межах спірних правовідносин є передчасною і спрямованою на майбутнє, бо суб`єкт владних повноважень не вчиняв управлінського волевиявлення з приводу обчислення цього платежу у будь-якій іншій сумі, відмінній від 2.000,00грн.

При цьому, судом було враховано, що згідно з листом ГУ ПФУ в Харківській області від 09.02.2023р. №2000-0203-8/17199 заявнику у минулому було призначено щомісячну доплату до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713.

Тому у позові за цим епізодом було відмовлено, а у резолютивні частині рішення суду від 05.10.2023р. відповідача - суб"єкта владних повноважень було обтяжено обов"язком поновити виплату з 27.09.2022 року щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713.

Як встановлено судом з датованого 13.06.2024р. протоколу перерахунку пенсії заявника з 27.09.2022р. відповідачем було встановлено згідно рішення суду по справі №520/6538/23 щомісячну доплату до пенсії відповідно до постанови КМУ №713 від 14.07.2021р. у сумі 2000,00 грн.

З розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №10020726 заявнику нараховано різницю в пенсії за період з вересня 2022 року по червень 2024 року у розмірі 42.266,67 грн, яку внесено до Реєстру судових рішень.

Отже, відповідачем судове рішення виконано, заявнику встановлено щомісячну доплату до пенсії відповідно до постанови КМУ №713 від 14.07.2021р.

За таких обставин, суд вважає недоведеними підстави для кваліфікації стану виконання управлінської функції пенсійним органом як випадку для застосування процедури судового контролю за ст.382 КАС України.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії); вичерпно реалізував усі існуючі правові механізми зясування обєктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; інших джерел здобуття обєктивних даних про обставини спірних правовідносин не знайшов.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Тому подану у порядку ст.382 КАС України заяву позивача належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву позивача від 29.05.2024р. про встановлення судового контролю у порядку ст.382 КАС України - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили з моменту підписання/прийняття; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дати прийняття.

Суддя А.В. Сліденко