Справа № 140/4510/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

17 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4510/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши заяву арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміорі» про визнання протиправними та скасування рішення та наказу,

ВСТАНОВИВ:

Арбітражний керуючий Рабан Микита Тарасович звернувся в суд з позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміорі» про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформленого протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих №2/24 від 29.03.2024 в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого строком на 180 днів; визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №979/5 від 05.04.2024 про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого строком на 180 днів.

14.06.2024 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №979/5 від 05.04.2024 про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого строком на 180 днів

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що прийняття оскаржуваного наказу призвело до неможливості виконання позивачем повноважень розпорядника майна/ліквідатора та необхідність в судовому порядку здійснювати заміну арбітражного керуючого у справах про банкрутство, що унеможливить відновлення прав позивача на здійснення діяльності в межах цих процедур, оскільки господарським судом в такому випадку будуть призначені нові арбітражні керуючі в порядку, визначеному законодавством, а скасування тимчасового зупинення нрава на здійснення діяльності арбітражного керуючого не тягне за собою автоматичного поновлення позивача в правах арбітражного керуючого в межах процедур, де судом призначено іншого арбітражного керуючого.

Крім того, позивач зазначає про наявність очевидних ознак протиправності прийнятих відповідачами рішень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, що порушує його права, свободи та інтереси. Із вказаними твердженнями погодився і суд при винесенні відповідного рішення у справі №140/4510/24.

Наголошує на тому, що факт застосування дисциплінарного стягнення до нього безпосередньо впливає на його професійну діяльність і приводить до негативних наслідків щодо цієї діяльності та іншої діяльності, безумовно впливає на його репутацію, як арбітражного керуючого. У даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявнику, що суттєво ускладнить їх відновлення, що свідчить про відповідність вказаних обставин меті застосування правового інституту забезпечення позову та співмірність й адекватність заходів забезпечення позову, про які просить заявник.

При цьому, наголошуємо на тому, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, натомість, спрямоване лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі, а невжиття таких заходів, очевидно може призвести до того, що для відновлення захисту прав, свобод та інтересів заявнику необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

17 червня 2024 року від представника Міністерства юстиції України надійшло заперечення на клопотання про забезпечення позову. Заперечення вмонтоване тим, що позивачем не доведено обставини, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Просили відмовити в забезпеченні позову.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, розгляд заяви про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

При розгляді та вирішенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

У відповідності до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 05.04.2024 №979/5 «Про застосування до арбітражного керуючого Рабана М.Т. дисциплінарного стягнення у виді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого» тимчасово позбавлено права на здійснення діяльності арбітражного керуючого Рабана М.Т. на 180 днів.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 29 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий зобов`язаний зупинити свою діяльність з моменту внесення інформації про тимчасове зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України та повідомити про це господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

У разі тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого на строк понад 30 днів господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, призначає іншого арбітражного керуючого в порядку, встановленому цим Кодексом.

До призначення у справі про банкрутство іншого арбітражного керуючого арбітражний керуючий, право на здійснення діяльності якого тимчасово зупинено, не має права здійснювати будь-які повноваження, визначені законодавством, крім вжиття заходів до забезпечення захисту та збереження майна боржника (банкрута), за винятком випадків, коли вжиття таких заходів неможливе з поважних причин, та передачі документів іншому арбітражному керуючому.

Враховуючи наведені норми, заявник не може повноцінно займатись діяльністю арбітражного керуючого. Крім того, у справах, у яких заявник є ліквідатором, господарський суд має призначити іншого ліквідатора.

З`ясовуючи питання правомірності застосування заходів забезпечення, суд керувався такими положеннями чинного законодавства, як:

- відповідність заходів забезпечення предмету позову;

- вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті;

- наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, надаючи оцінку обґрунтованості заяви арбітражного керуючого Рабана М.Т. про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів справи Міністерством юстиції України 05.04.2024 винесено оспорюваний наказ №979/5 «Про застосування до арбітражного керуючого Рабана М.Т. дисциплінарного стягнення у виді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого» відповідно до частини третьої статті 21 Кодексу України з процедури банкрутства, на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих №2/24 від 29.03.2024 про застосування до арбітражного керуючого Рабана М.Т. дисциплінарного стягнення та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих №2/24 від 29.03.2024, яким наказано застосувати дисциплінарне стягнення у виді тимчасового позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого на 180 (сто вісімдесят) днів до арбітражного керуючого Рабана М.Т. (а.с.12, 61 зворот, т.1).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі №140/4510/24 позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформлене протоколом №2/24 від 29.03.2024, в частині застосування до арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення діяльності арбітражного керуючого строком на 180 (сто вісімдесят) днів; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №979/5 від 05.04.2024 «Про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення діяльності арбітражного керуючого строком на 180 (сто вісімдесят) днів».

Вказане свідчить про відповідність заходів забезпечення предмету позову.

Суд приймає посилання позивача на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу фактично неможливим буде виконання рішення суду у справі.

Зупиняючи дію наказу від 05.04.2024 року №979/5, суд надасть позивачу доступ до правосуддя шляхом можливості встановити правомірність застосування до нього обмеження у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, з огляду на строковість (тимчасовість) цих заходів.

Частиною першою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відмовивши заявнику у задоволенні заяви про забезпечення позову, шляхом зупинення наказу Міністерства юстиції України від 05.04.2024 року №979/5, суд фактично позбавить його можливості отримувати винагороду, крім того, останній не зможе здійснювати жодних дій стосовно розшуку та збереження майна суб`єктів господарювання, не матиме повноважень стосовно надання довідок по заробітній платі співробітникам підприємств, виплачувати заборгованість тощо.

Також, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дія оскаржуваного наказу про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, фактично унеможливлює здійснення позивачем професійної діяльності за наявності відповідного свідоцтва, отже, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, для відновлення яких, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Оскільки правомірність оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України досліджено під час судового розгляду адміністративної справи, а оскаржуваний наказ має правовим наслідком позбавлення позивача можливості та права здійснювати повноваження визначені законодавством, за наявності чинного відповідного свідоцтва, суд вважає, що заходи забезпечення адміністративного позову, про які у своїй заяві просить заявник, відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Суд звертає увагу на те, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, відповідач матиме можливість реалізувати оскаржуваний наказ у випадку скасування рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі №140/4510/24 в апеляційній інстанції, в той час як позивач буде позбавлений можливості виконати рішення суду, у випадку залишення рішення суду без змін.

Таким чином, задовольнивши заяву про забезпечення позову збережеться рівноправність учасників судового процесу.

Наведене, на думку суду, є достатнім підтвердженням того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2023 року (справа № 160/25808/21), від 21 листопада 2018 року (справа №826/8556/17), від 25 квітня 2019 року (справа №826/10936/18), від 22 грудня 2022 року (справа №640/31494/21).

Разом з тим, суд звертає увагу, що момент розгляду судом заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №140/4510/24 судом вже прийнято рішення від 12.06.2024 щодо визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформлене протоколом №2/24 від 29.03.2024 та визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №979/5 від 05.04.2024 «Про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення діяльності арбітражного керуючого строком на 180 (сто вісімдесят) днів».

Таким чином, суд дійшов висновку, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення дії спірного наказу Міністерства юстиції України до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі, в даному випадку, дійсно може певним чином ускладнити виконання рішення суду та привести до необхідності додавати значних зусиль для відновлення права позивача на працю.

Керуючись статтями 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію наказу Міністерства юстиції України №979/5 від 05.04.2024 «Про застосування до арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого».

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.Я. Ксензюк