Справа № 200/973/20-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 р.Справа № 200/973/20-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.10.20 року по справі № 200/973/20-а

за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут"

до ОСОБА_1

про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (далі також - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також - відповідач, ОСОБА_1 ) в якому просив суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" суми у розмірі 225395,37 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ ХТУ ХПІ на підставі контракту, який достроково розірвано з вини відповідача, внаслідок чого, позивач звернувся із даним позовом до суду щодо відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням з позивача коштів під час проходження ним військової служби (навчання).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2020 справа в порядку ст. 29 КАС України передана за територіальною підсудністю на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позов - задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що позивачем не надано доказів понесених витрат та досудового врегулювання спору, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження вручення відповідачу під підпис або надіслання рекомендованим листом повідомлення із зобов`язанням відшкодувати витрати із зазначенням їх реквізитів та номеру рахунку для перерахування коштів, що має передувати зверненню до суду з цієї категорії справ.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про задоволення позову. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що відповідач був обізнаним з необхідністю відшкодувати витрати та їх розміром, про що зазначив у своєму рапорті від 17.12.2019 року. Крім того, він ознайомлений із розрахунками витрат та не мав претензій до їх розміру.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Від представника відповідача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом т.в.о. начальника Військового інституту танкових військ НТУ ХПІ № 124 від 21.07.2018 р. відповідач зарахований на навчання на перший курс Військового інституту танкових військ НТУ ХПІ за спеціальністю 255 Озброєння та військова техніка (а.с. 6).

Навчання в інституті проходив на підставі контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладі від 27.08.2018 (а.с. 4-5).

Відповідно до п. 1 (абз. 6) Контракту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

17.12.2019 контракт про проходження військової служби (навчання) достроково розірваний та відповідач виключений із числа курсантів через відмову від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення військового навчального закладу (а.с.8).

Загальна сума коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут", складає 225 395,37 грн, а саме: сума витрачених коштів за період навчання з 01.09.2018 р. до 31.07.2019 р. - 163 605,70 грн; витрати за період навчання з 01.08.2019 р. по 17.12.2019 р. - 61 789,67 грн, що склалися: з грошового забезпечення в розмірі 48 288,15 грн., витрат за харчування в розмірі 10 623,60 грн., вартості підготовки курсанта по речовій службі у розмірі 584,00 грн., витрат за проживання у розмірі 2 293,92 грн, що підтверджується відповідними розрахунками ( а.с 12-13 з обох сторін).

У зв`язку із достроковим розірванням контракту за ініціативою відповідача та невідшкодуванням витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач є обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному відповідачем з позивачем контракті про навчання, аркуші бесіди та відповідному рапорті (а.с. 4-5, 10 зворотній бік, 11 зворотній бік), проте, вказану суму витрат, пов`язаних з утриманням його під час навчання у навчальному закладі, станом на час звернення позивача із позовом та на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано. Таким чином, сума заборгованості, що складає 225 395,37 грн відповідачем не сплачена та підлягає стягненню у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в подальшому - Закон № 2232-XII), до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно із ч. 5 ст. 25 Закону № 2232-XII, з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абз. 4 ч. 2 ст. 23 цього Закону.

Частиною 10 статті 25 Закону № 2232-XII визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до пп. «д», «е», «є», «з», «и» п. 1 та пп. «д», «е», «є», «ж», «з» п. 2 ч. 5 ст. 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 ( в подальшому Порядок № 964).

Відповідно до п.п. 3, 6,7 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, зокрема, з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби - за весь період навчання.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Згідно з п. 8 Порядку № 964, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Отже, курсанти, в разі дострокового розірвання контракту, зокрема через недисциплінованість, зобов`язані відшкодувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі освіти.

Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (в подальшому - Прядок), згідно з п. 2.1 якого відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 2.1.1 Порядку, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно із п. 2.1.2 Порядку, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до п. 2.1.3 Порядку, витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення.

Згідно із п. 2.1.4 Порядку, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Відповідно до п. 2.1.6 Порядку, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Згідно із п. 2.3 Порядку, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Із урахуванням вищевикладених норм, колегія суддів зазначає, що право на звернення до суду у позивача може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Отже, саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Отож, позивач був зобов`язаний після звільнений через розірвання контракту відповідача здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з його утриманням у цьому ВНЗ, відобразити узагальнену суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, а також надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, останній міг звернутися до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у цій справі виник щодо відшкодування коштів, які витрачено на утримання під час навчання ОСОБА_1 в інституті, у зв`язку з тим, що він звільнений через розірвання контракту через не виконання освітньої програми (що є порушенням умов контракту).

27.08.2018 між Військовим інститутом танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" та ОСОБА_1 укладено контракт про прохоження навчання та військову службу у Збройний силах України вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, відповідно до п. 1 (абз. 6) цього Контракту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

17.12.2021 контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту танкових військ і відповідачем достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Інституту наказом начальника інституту (по особовому складу) № 33-К від 17.12.2019.

Колегія суддів зазначає, що у власноручно підписаному відповідачем контракті вказувалося на обов`язок відповідача відшкодувати витрати за навчання у вищому навчальному закладі, тобто відповідач був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку щодо відшкодування Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Відповідно до розрахунків, витрати, пов`язані з утриманням відповідача у навчальному закладі складалися з суми витрачених коштів за період навчання з 01.09.2018 р. до 31.07.2019 р. у розмірі 163 605,70 грн. та витрат за період навчання з 01.08.2019 р. по 17.12.2019 р. у розмірі 61 789,67 грн, що склалися: з грошового забезпечення в розмірі 48 288,15 грн., витрат за харчування в розмірі 10 623,60 грн., вартості підготовки курсанта по речовій службі у розмірі 584,00 грн., витрат за проживання у розмірі 2 293,92 грн. отже, загальна сума витрат на утримання відповідача склала 225 395,37 грн., що підтверджується відповідними розрахунками ( а.с 12-13 з обох сторін).

Як правомірно враховано судом першої інстанції, відповідач був обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному відповідачем з позивачем контракті про навчання, аркуші бесіди (а.с. 4-5, 10 зворотній бік).

Судовим розглядом встановлено, що 09.11.2019 відповідач звернувся до начальника курсу із рапортом про звільнення з числа курсантів Військового інституту танкових військ НТУ "ХПІ" за власним бажанням.

Наказом начальника інституту (по особовому складу) від 17.12.2019 року № 33-к ОСОБА_1 відрахований з числа курсантів у зв`язку із розірванням контракту через відмову від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення військового навчального закладу.

Як вбачається із рапорту ОСОБА_1 від 17.12.2019 року, останній під час навчання був у повному обсязі забезпечений всіма видами постачання, претензій до командування інституту не мав, витрати пов`язані з навчанням, зобов`язувався відшкодувати у добровільному порядку, реквізити отримав (а.с. 11 зворот).

Також, в матеріалах справи наявні довідки-розрахунки з витрат на харчування, про грошове забезпечення, про вартість підготовки по речовій службі, витрат на проживання та про розмір витрачених коштів за період навчання, з якими ОСОБА_1 ознайомлений під підпис та зазначено, що він не має претензій до цих документів та розрахунків (а.с. 12-13).

Таким чином, доводи відповідача про відсутність доказів на підтвердження вручення йому під підпис або надіслання рекомендованим листом повідомлення із зобов`язанням відшкодувати витрати із зазначенням їх реквізитів, а також незгодою із їх розрахунком, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовані вказаними документами, які містять власноручний підпис відповідача про ознайомлення та відсутність претензій.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту погашення заборгованості у розмірі 225 395,37 грн.

Із врахуванням викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут та стягнення з ОСОБА_1 коштів за його утримання у вищому навчальному закладі у розмірі 225 395,37 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обгрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 по справі № 200/973/20-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 17.06.2024 року