Справа № 580/841/24
Суддя: Швед Едуард Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/841/24
УХВАЛА

14 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Шведа Е.Ю., суддів Голяшкіна О.В., Заїки М.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 11.01.2024 №92 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком за списком №2;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за списком №2 періоди роботи ОСОБА_1 на Комунальному некомерційному підприємстві «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради» з 01.04.1992 по 01.04.2003 та з 06.11.2007 по 04.01.2024;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2024 про призначення пільгової пенсії за віком за списком №2 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - Відповідач-1, ГУ ПФ в Хмельницькій області) подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати його та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27.05.2024 залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено встановлений ч. 1 ст. 295 КАС України процесуальний строк оскарження рішення суду першої інстанції, а клопотання про його поновлення визнано необґрунтованим, до апеляційної скарги не додано докази направлення її копії і доданих до неї матеріалів іншому учаснику справи.

Як вбачається за матеріалів справи, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ГУ ПФ в Хмельницькій області отримано в електронному кабінеті 27.05.2024 о 19:49, тобто з урахуванням ч. 6 ст. 251 КАС України 28.05.2024.

На виконання вимог згаданої ухвали ГУ ПФ в Хмельницькій області подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2024. Указане клопотання, що є аналогічне тому, яке подавалося Відповідачем-1 при поданні апеляційної скарги, обґрунтоване тим, що копію повного тексту рішення суду від 27.02.2024 ГУ ПФ в Хмельницькій області отримало лише 07.05.2024, у роботі підсистеми «Електронний суд» виникають технічні проблеми, з приводу чого Відповідач-1 неодноразово звертався до служби технічної підтримки, право на апеляційне оскарження гарантоване національним та міжнародним законодавством, а станом на 21.05.2024 в підсистемі «Електронний суд» зареєстровано більше 99 тисяч документів у справах, стороною в яких є ГУ ПФ в Хмельницькій області.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні причинам поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 27.05.2024 про залишення апеляційної скарги без руху рішення суду першої інстанції прийнято 27.02.2024 та доставлено до електронного суду 27.02.2024 о 18:41, тобто з урахування положень ч. 6 ст. 251 КАС України 28.02.2024. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України було 29.03.2024. Проте апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції 24.05.2024, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 08.02.2023 у справі № 717/314/22, зазначив, що, оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Обмеження строку на апеляційне оскарження не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Викладеним спростовується твердження Відповідача-1 про те, що обмеження права на апеляційне оскарження процесуальним строком є порушенням права на особи на доступ до суду.

Щодо посилання Апелянта на те, що отримання копії рішення суду у цій справі лише 07.05.2024 підтверджується відбитком вхідного штампу реєстрації вхідної кореспонденції №17134/7, колегія суддів зазначає, що відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 19.01.2024 у справі №500/2604/22, реєстрація вхідної кореспонденції є односторонньою дією і не може бути самостійним доказом її отримання у певну дату.

З приводу доводів клопотання про технічні проблеми в роботі підсистеми «Електронний суд» та неодноразові звернення Відповідача-1 до технічної підтримки з цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що, як було встановлено в ухвалі від 27.05.2024 про залишення апеляційної скарги без руху, доказів відповідних звернень ГУ ПФ в Хмельницькій області у період з 28.02.2024 по 07.05.2024 до апеляційної скарги не додано. Крім того, не надано Апелянтом доказів невідображення повідомлення про надходження рішення суду у справі №580/841/24 в електронний кабінет. Не надані такі документи і на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2024.

Щодо твердження ГУ ПФ в Хмельницькій області про щоденне отримання надмірної кількості документів в електронному кабінеті, а відтак й неможливість їх своєчасного опрацювання, суд апеляційної інстанції зауважує, що неналежна організація роботи суб`єкта владних повноважень, зокрема, щодо прийняття та обробки вхідної кореспонденції, не може бути об`єктивною причиною пропуску ним процесуального строку.

Посилання Апелянта на гарантоване чинним законодавством право останнього на апеляційне оскарження судового рішення суд вважає помилковим у контексті спірних правовідносин з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, з урахуванням наведеного вище, будь-яких доказів, які б об`єктивно перешкоджали ГУ ПФ в Хмельницькій області своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення Апелянтом не надано.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Відповідачем-1 строку на апеляційне оскарження рішення суду від 27.02.2024. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Указана позиція узгоджується й з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.12.2021 у справі № 620/4510/20.

Крім того, суд звертає увагу, що Апелянтом не було належним чином усунуто й інші недоліки апеляційної скарги, а саме - не надано доказів надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 44 КАС України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст. ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Е.Ю. Швед

Судді О.В. Голяшкін

М.М. Заїка