Справа № 333/10358/23
Суддя: Піх Ю. Р.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/333/27/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., секретаря судового засідання Гудіна І.В. розглянувши у судовому засіданні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання неправомірною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання неправомірною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою просив визнати неправомірною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 №321 від 28.10.2023 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальністю у вигляді штрафу у сумі 3400 гривень, та просив справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КупАп України у зв`язку з відсутністю поліції та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення за те, що він відмовився отримувати повістку про виклик до Комунарського РТЦКСП, проте протокол складено та справу розглянуто у його відсутності та без його інформування про час та місце складення та розгляду. Про час та місце складення протоколу та розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 проінформований не був, чим був обмежений у реалізації своїх прав.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 321 від 28.10.2023 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 3400,00 грн за те, що начебто позивач грубо порушив положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» а саме ст. 1 ст. 37, ст. 38. Оскаржувану постанову отримав 13. 11.2023 засобом поштового зв`язку.

Так, Позивач своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП не визнає, вважає, що вищезазначена постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно постанови його притягнуто до відповідальності за начебто грубе порушення ст. 1 ст. 37, ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме не з`явився 29.09.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , день отримання повістки 27.09.2023.

На цій підставі Позивач не порушував вказаного Закону, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення.

Позивачем категорично оспорюються як обставини події, зазначені у постанові про накладення адміністративного стягнення, так і будь-які виклики від ІНФОРМАЦІЯ_1 для складення протоколу чи розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Будь-яких доказів у підтвердження вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП не існує.

27.10.2023 Позивача зупинила уповноважена особа з метою перевірки документів, яка повідомила, що Позивач не з`явився 29.09.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомила день отримання повістки 27.09.2023.

27.10.2023 року для складання протокол про адміністративне правопорушення Позивач доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, Позивач повідомив уповноважених ІНФОРМАЦІЯ_1 , що 27.09.2023 повістку не отримував та згідно Законодавством України має можливість отримати відстрочення від призову на військову службу оскільки є аспірантом.

Ухвалою від 24.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Учасникам справи надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 27.09.2023 ОСОБА_1 була видана повістка прибути 29.09.2023 року о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, що підтверджується розпискою про отримання повістки власноруч підписаною ОСОБА_1

ОСОБА_1 у визначений дату та час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини не явки не повідомив, доказав поважності причин неявки ним не надано, за місцем проживання військовозобов`язаного не вдалось розшукати.

У зв`язку з цим до відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області було направлено звернення № 5526 від 06.10.2023 щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП.

27.10.2023 гр. ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів неприбуття за повісткою 29.09.2023 року о 09 год. 00 хв. з поважних причин не надав. 27.10.2023 року головним спеціалістом управління командування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 складено протокол №321 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАп відносно ОСОБА_1 . Від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився, про що зроблено запис про це та складено акт про відмову від підписання протоколу № 321 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КупАІХ

ОСОБА_1 не прибув 29.09.2023 о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини не явки не повідомив, доказав поважності причин неявки ним не надано, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію ст. 1, ст. 37, ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи, що зазначені дії, вчинені в умовах особливого періоду, громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАГІ.

28.10.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 винесено Постанову №321 за справою про адміністративне правопорушення, копія постанови надіслано рекомендованим листом за вих. № 6078 від 31.20.2023.

Позивач в судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна підтримала вимоги позовної заяви, просила суд визнати неправомірною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі, категорично заперечила отримання ОСОБА_1 будь-яких повідомлень від Комунарського РТЦКСП, чи факт усного оголошення йому про необхідність явки. У зв`язку з цим представник позивача вважає відсутнім у його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП. Також представник позивача звертала увагу на допущення під час провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо Позивача істотних порушень вимог КУпАП, що вплинуло на реалізацію ним своїх процесуальних прав у провадженні як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача до суду не з`явився, вказаний орган належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов до суду надійшов який було приєднано до матеріалів справи. Просив відмовити в задоволенні позову.

На підставі ст.205 КАС України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача суб`єкта владних повноважень та на підставі ч.6 ст.162 КАС України вирішити справу за наявними матеріалами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.09.2023 ОСОБА_1 була вручена повістка прибути 29.09.2023 року о 9:00 до Комунарського РТЦКСП м.Запоріжжя для уточнення військового облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, що підтверджується розпискою про надання повістки власноруч підписано ОСОБА_1

ОСОБА_1 у визначену дату та час не прибув до Комунарського РТЦКСП м.Запоріжжя про причини неявки не повідомив доказів поважністі причин неявки ним не надано, за місцем проживання військовозобов`язаного не вдалось розшукати.

У зв`язку з цим до відділу поліції номер 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області було направлене звернення номер 5526 від 06.10.2023 щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне порушення за статтею 210-1 КУпАП.

27.10.2023 громадянин ОСОБА_1 було доставлено до Комунарського РТЦКСП м.Запоріжжя для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів неприбуття за повісткою 29.09.23 о 9:00 з поважних причин не надав.

27.10.2023 головним спеціалістом управління командування Комунарського РТЦКСП м.Запоріжжя складено протокол номер 321 про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився про що зроблено запис про це та складено Акт про відмову від підписання протоколу номер 321 про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 210 -1 КУпАП.

28.10.2023 начальником Комунарського РТЦКСП м.Запоріжжя розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 винесено Постанову № 321 за справою про адміністративне правопорушення копія постанови надіслано рекомендованим листом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, що охоплюється дією особливого періоду.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі Порядок №1487), цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 3 цього Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, є факт вручення позивачу 27.09.2023 повістки про явку до Комунарського РТЦКСП м.Запоріжжя для уточнення особистих даних.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма повістки та її зміст визначені в Додатку 11 до наведеного вище Порядку № 1487, згідно якому повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Як вбачається з копії наявної в матеріалах справи розписки про отримання повістки від 27.09.2023 ОСОБА_1 повістку отримав

Таким чином, факт належного сповіщення позивача про явку до Комунарського РТЦКСП м.Запоріжжя знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Щодо посилань позивача про безпідставність застосування норм частини 2 ст. 210-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

У зв`язку з введенням Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 в Україні воєнного стану, з метою запровадження та виконання заходів вказаного правового режиму, направлених на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» здійснюється призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.

Згідно абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Доводи позивача щодо застосування відносно нього стягнення за відсутністю повторності вчинення правопорушення суд вважає неспроможними, так як згідно ч. 2 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність не тільки за повторне протягом року вчинення порушення, але й також вчинення такого порушення в особливий період.

Доводи позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд вважає неспроможними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Зокрема, позивач в змісті протоколу про адміністративне правопорушення ознайомився з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, зокрема і з правом користуватися юридичною допомогою, про що свідчить його підпис. Клопотань про необхідність скористатися юридичною допомогою, позивач не заявляв.

Тому суд приходить до висновку, що у відповідача були підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП .

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова № 321 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 3400 грн. є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

При цьому суд враховує, що відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

Крім того Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.243 ч.3,250 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Повний текст рішення суду складено 30 травня 2024 року.

Суддя Ю.Р.Піх