Справа № 520/20424/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 р. Справа № 520/20424/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, по справі № 520/20424/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІЗОН ТРЕЙД"

до Одеської митниці

про визнання протиправними та скасувань рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРІЗОН ТРЕЙД (надалі по тексту позивач, ТОВ "ФРІЗОН ТРЕЙД") звернувся до суду з позовом до Одеської митниці (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA500100/2023/000025/2 від 16.06.2023 та картку відмови UA500100/2023/000047 від 16.06.2023, прийняті Одеською митницею.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІЗОН ТРЕЙД" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасувань рішення та картки відмови задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів UA500100/2023/000025/2 від 16.06.2023 та картку відмови UA500100/2023/000047 від 16.06.2023, прийняті Одеською митницею.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІЗОН ТРЕЙД" сплачену суму судового збору у розмірі 9906 (дев`ять тисяч дев`ятсот шість) грн 97 коп. та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 року по справі № 520/20424/23 скасувати, в позові ТОВ "ФРІЗОН ТРЕЙД" відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що в документах, поданих до митного оформлення товару, містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та зазначено у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2023/000025/2 від 16.06.2023, а саме: до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 21.02.2023 №RTF20230221 не було надано, визначені вказаним контрактом, коносамент та експортну декларацію, а також у наданій калькуляції від 13.04.2023 № RTF/FRZ230413, згідно якої вартість фрахту вантажу складає 6525,82 дол. США, відсутні числові значення щодо складових витрат вартості фрахту та на транспортування, розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, витрат за надання транспортно-експедиційних послуг, митного оформлення документів та обов`язкових зборів країн транзиту, витрат на страхування цих товарів, які приймає на себе покупець. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, проте, декларантом не були подані витребувані митницею додаткові документи. Враховуючи, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу, яким таку доведено не було, то у митниці були підстави для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Також, в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що стягнуті на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 15 000, 00 грн не відповідають критеріям розумності та співмірності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРІЗОН ТРЕЙД", код ЄДРПОУ 43974281, зареєстровано у відповідності до чинного законодавства України як суб`єкт господарювання.

21.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРІЗОН ТРЕЙД», в якості покупця, RAJHANS TRADING FZCO, в якості продавця, укладено контракт № RTF20230221. Пунктом 1.1 контракту передбачено, що згідно умов, визначених сторонами в цьому контракті, продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити товар в кількості, асортименті і по цінам, вказаним в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту. Пунктом 2.1 контракту передбачено, що сторони погодили, що кількість товару має бути зазначена в інвойсах. Відповідно до п. 3.1 контракту продавець зобов`язується доставити товар покупцю на умовах поставки Інкотермс 2020, які зазначені в інвойсі.

На виконання вказаного договору 13.04.2023 року між ТОВ «ФРІЗОН ТРЕЙД» та RAJHANS TRADING FZCO було підписано додаткову угоду б/н до контракту № RTF20230221 від 21.02.2023, якою внесені зміни до п. 3.2. ст. 3 контракту.

Положеннями п. 3.2. ст. 3 (з урахуванням внесених змін додатковою угодою № б/н від 13.04.2023) передбачено, що поставка товару повинна супроводжуватися усіма необхідними документами та обов`язково включати: інвойс; пакувальний лист.

Пунктом 4.1 контракту визначено, що загальна сума контракту складається із сум всіх інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту.

11.01.2022 року між Приватним підприємством "НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ", в якості виконавця, і ТОВ "ФРІЗОН ТРЕЙД", в якості замовника, було укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів № 11/01-22/1, відповідно до п. 1.1 якого визначено, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі - товарів) замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митницях України, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника, послуги.

На виконання умов договору № 11/01-22/1 декларантом було подано до Одеської митниці 12.06.2023 електронну митну декларацію № 23UA74U8 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно контракту.

З метою підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 28521,65 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 13.04.2023 року; рахунок-фактура(інвойс) (Commercial invoice) № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 7473 від 05.06.2023 року; декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-09/06/23/05 від 09.06.2023 року; розрахунок ціни (калькуляція) № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року (з перекладом); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF20230221 від 21.02.2023 року; договір про надання послуг митного брокера № 11/01-22/1 від 11.01.2022 року; копія митної декларації країни відправлення № MRN23PL322080NS5XLZU2 від 01.06.2023 року; видаткова накладна № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року (з перекладом); відвантажувальна специфікація № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року (з перекладом); комерційна пропозиція № RAJHANS20230214 від 14.02.2023 року (з перекладом); лист № 0523/24-1 від 24.05.2023 року з інформацією ТОВ «ФРІЗОН ТРЕЙД», що страхування вантажу не здійснювалося; лист № 0523/24-2 від 24.05.2023 року з інформацією ТОВ «ФРІЗОН ТРЕЙД», що вантаж не підлягає ліцензуванню; лист № RTF/FRZ230413/1 від 13.04.2023 року з інформацією від продавця, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); лист № RTF/FRZ230413/2 від 13.04.2023 року з інформацією від продавця, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист № RTF/FRZ230413/3 від 13.04.2023 року з інформацією від продавця, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); лист № RTF/FRZ230413/4 від 13.04.2023 року з інформацією від продавця, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист № RTF/FRZ230413/5 від 13.04.2023 року з інформацією від продавця, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); прайс лист № RAJHANS20230301/1 від 01.03.2023 року (з перекладом); якісний опис № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року (з перекладом).

15.06.2023 року відповідачем було направлено позивачу повідомлення № 1399410, в якому зазначалося, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, задекларованих за МД від 12.06.2023 № 23UA74U8, було встановлено подання таких документів: пакувальний лист від 13.04.2023 б/н; Commercial Invoice (рахунок-фактура) від 13.04.2023 RTF/FRZ230413; CMR від 05.05.2023 №97473; зовнішньоекономічний контракт від 21.02.2023 №RTF20230221; прайс - лист від 01.03.2023 № RAJHANS20230301/1; калькуляція собівартості від 13.04.2023 № RTF/FRZ230413; транзитна декларація T1 від 01.06.2023 №MRN23PL322080NS5XLZU2 та інші документи у яких містилися розбіжності, які потребують документального підтвердження, а саме: зазначено відправником - RAJHANS TRADING FZCO, країна - UAE, країна відправлення - OAE, транспортний засіб - KA7014HC/AX7372XO, контейнер на вантажному автомобілі, тоді як відповідно інформації транзитної декларації T1 №MRN23PL322080NS5XLZU2: місце завантаження контейнера - SHAOXING, CNINY (Китай), контейнер на морському судні, товарно-транспортний документ - коносамент №82. Відповідачем зазначено, що для документального підтвердження відомостей у МД № 23UA74U8 необхідно надати коносамент №82; копію митної декларації країни відправлення.

Декларантом визначено та заявлено митну вартість за основним методом - «ціною договору» на підставі Commercial Invoice (рахунок-фактура) від 13.04.2023 RTF/ FRZ230413, а саме: товару №1: Fabric #1(35719,00 м.) - 13930,41 дол. США або 1,58 дол. США/кг., Fabric #2 (16742,00 м.) - 11217,14 дол. США або 1,58 дол. США/кг.; товару №2: Fabric PU - (18745,00 м.) - 3374,10 дол. США або 1,55 дол. США/кг., загальна вартість складає - 28521,65 дол. США на умовах СРТ Харків (Інкотермс2010).

Відповідно до калькуляції собівартості від 13.04.2023 № RTF/FRZ230413 вартість фрахту вантажу складає 6525,82 дол. США.

За МД №23UA74U8 виявлено спрацювання профілів ризику системи управління ризиками 105- 2, 106-2 щодо можливого заниження митної вартості товарів. Відповідачем вказано на те, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

З метою забезпечення повноти оподаткування відповідачем було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості ідентичних товарів у максимально наближений час є більшим і становить по товару 1-4,05 дол. США/кг нетто (МД від 01.06.2023 № UA807200/2023/006523) ніж заявлено декларантом 1,5817дол.США/кг нетто; по товару 2 - 3,97 дол. США/ кг нетто (МД від 01.05.2023 № UA500080/2023/002808) ніж заявлено декларантом 1,5543 дол. США/кг нетто.

16.06.2023 року позивачем надано відповіді на повідомлення відповідача, в яких наведено власну позицію стосовно доводів відповідача. За результатом розгляду поданих позивачем листів 16.06.2023 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2023/000025/2, в якому у графі 33 вказано: 1) відповідно до п. 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) (далі - Контракт) від 21.02.2023 №RTF20230221 визначено, що поставка товару, повинна супроводжуватися усіма необхідними документами та обов`язково включати коносамент, експортну декларацію; 2) відповідно до калькуляції собівартості від 13.04.2023 № RTF/FRZ230413 вартість фрахту вантажу складає 6525,82 дол. США, але у наданій калькуляції транспортних витрат відсутні документально підтверджені числові значення, що піддаються обчисленню, щодо складових витрат вартості фрахту та на транспортування, розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язане з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, витрати за надання транспортно-експедиційних послуг, митного оформлення документів та обов`язкових зборів країн транзиту, витрати на страхування цих товарів, які приймає на себе покупець. Митним органом відповідно до п. 5 ст. 54, частини 3 статті 53 МКУ декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації, 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) коносамент №82; копію митної декларації країни відправлення (переклад копії митної декларації країни відправлення на українську мову відповідно до статті 254 Кодексу); 5) транспортні (перевізні) документи, зокрема коносамент № 82, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 16.06.2023 декларантом ПП "НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ" надіслано листи ТОВ "ФРІЗОН ТРЕЙД" від 16.06.2023 №№16/06/23-1, 16/06/23-2, 16/06/23 -3, 16/06/23-4, 16/06/23-5, 16/06/23-6, 16/06/23-7, якими повідомлено, що всі документи надано, інших документів надано не буде. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний метод. Також, відповідачем було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500100/2023/000047 від 16.06.2023 року.Через винесення відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500100/2023/000047 від 16.06.2023 року та з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст.55 та ч. 2 ст. 263 МК України, декларант з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ 40 ДЕ МД № 23UA33U8, додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, у розмірі 481531,13 грн. Позивач, вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними, прийнятими із порушенням порядку, передбаченого митним законодавством та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що такі рішення прийнято незаконно, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що 21.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРІЗОН ТРЕЙД», в якості покупця, RAJHANS TRADING FZCO, в якості продавця, укладено контракт № RTF20230221. Пунктом 1.1 контракту передбачено, що згідно умов, визначених сторонами в цьому контракті, продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити товар в кількості, асортименті і по цінам, вказаним в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту. Пунктом 2.1 контракту передбачено, що кількість товару має бути зазначена в інвойсах. Відповідно до п. 3.1 контракту продавець зобов`язується доставити товар покупцю на умовах поставки Інкотермс 2020, які зазначені в інвойсі.

На виконання вказаного договору 13.04.2023 року між ТОВ «ФРІЗОН ТРЕЙД» та RAJHANS TRADING FZCO було підписано додаткову угоду б/н до контракту № RTF20230221 від 21.02.2023, якою внесені зміни до п. 3.2. ст. 3 контракту. Положеннями п. 3.2. ст. 3 (з урахуванням внесених змін додатковою угодою № б/н від 13.04.2023) передбачено, що поставка товару повинна супроводжуватися усіма необхідними документами та обов`язково включати: інвойс; пакувальний лист. Пунктом 5.1 контракту № RTF20230221 від 21.02.2023 року встановлено, що покупець повинен здійснити платіж протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару або якщо інвойсом визначена передоплата, то протягом 90 днів від дати виставлення інвойсу. Рахунком-фактурою (інвойсом) №RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року передоплату не визначено. Відтак, позивач (покупець) повинен здійснити платіж протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару. На момент митного оформлення оплата здійснена не була.

12.06.2023 року декларантом позивача до митного оформлення товару було подано електронну митну декларацію № 23UA74U8, згідно якої декларантом позивача було застосовано метод визначення митної вартості товару, що імпортується, за ціною договору (контракту).

Згідно ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно з ч. 1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за №1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи.

У графі 44 поданої декларантом позивача, з метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного контракту, електронної митної декларації № 23UA74U8 зазначені такі документи:

0271 Пакувальний лист (Packing list) б/н від 13.04.2023;

0380 Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) RTF/FRZ230413 від 13.04.2023;

0730 Автотранспортна накладна (Road consignment note) 7473 від 05.06.2023;

0862 Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) RTF/FRZ230413 від

13.04.2023;

3016 Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою

експертною організацією Б-09/06/23/05 09.06.2023;

3021 Розрахунок ціни (калькуляція) RTF/FRZ230413 13.04.2023;

4100 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім

позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не

супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних

та/або внутрішніх) договорів RTF20230221;

4207 Договір про надання послуг митного брокера 11/01-22/1 11.01.2022;

9000 Видаткова накладна № RTF/FRZ230413 13.04.2023;

9000 Відвантажувальна специфікація №RTF/FRZ230413 13.04.2023;

9000 Комерційна пропозиція №RAJHANS.02.2023;

9000 Лист № 0523/24-1, лист № 0523/24-2, лист № RTF/FRZ230413/1, лист

№ RTF/FRZ230413/2, лист № RTF/FRZ230413/3, лист № RTF/FRZ230413/4,

лист № RTF/FRZ230413/5, прайс - лист № RAJHANS20230301/1.

Разом з поданою електронною митною декларацією № 23UA74U8 декларантом позивача були подані наступні документи: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 13.04.2023 року; рахунок-фактура(інвойс) (Commercial invoice) № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 7473 від 05.06.2023 року; декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-09/06/23/05 від 09.06.2023 року; розрахунок ціни (калькуляція) № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року (з перекладом); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF20230221 від 21.02.2023 року; договір про надання послуг митного брокера № 11/01-22/1 від 11.01.2022 року; копія митної декларації країни відправлення № MRN23PL322080NS5XLZU2 від 01.06.2023 року; видаткова накладна № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року (з перекладом); відвантажувальна специфікація № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року (з перекладом); комерційна пропозиція № RAJHANS20230214 від 14.02.2023 року (з перекладом); прайс - лист № RAJHANS20230301/1 від 01.03.2023 року (з перекладом); якісний опис № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року (з перекладом).

Згідно наданих ТОВ «ФРІЗОН ТРЕЙД»: листа № 0523/24-1 від 24.05.2023 року страхування вантажу не здійснювалося; листа № 0523/24-2 від 24.05.2023 року вантаж не підлягає ліцензуванню; листа № RTF/FRZ230413/1 від 13.04.2023 року вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); листа № RTF/FRZ230413/2 від 13.04.2023 року страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); листа № RTF/FRZ230413/3 від 13.04.2023 року ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); листа № RTF/FRZ230413/4 від 13.04.2023 року посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); листа № RTF/FRZ230413/5 від 13.04.2023 року ліцензування товару не передбачено (з перекладом).

Інвойсом № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року визначено умови поставки СРТ KHARKIV, які передбачають, що витрати за перевезення товару несе продавець, отже позивач сплату за перевезення товару не здійснював.

Поставка товару за інвойсом № RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року здійснена щодо контракту № RTF20230221 від 21.02.2023 року, сторонами якого безпосередньо є RAJHANS TRADING FZCO та ТОВ "ФРІЗОН ТРЕЙД". Країною походження товару є Китай, місцем відправлення є ОАЕ.

За умовами контракту позивач (покупець) повинен здійснити платіж протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару. Отже на момент митного оформлення товару оплата здійснена не була, відтак платіжні документи відсутні.

Таким чином, декларантом позивача було надано всі документи в підтвердження заявленої митної вартості товару, передбачені ч.2 ст. 53 МК України.

Проте митний орган, не погодившись з заявленою декларантом митною вартістю товару, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA500100/2023/000025/2 від 16.06.2023 за резервним методом.

Відповідно до ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.6 ст. 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товару виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару.

Митний орган, посилаючись на те, що в поданих документах містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, передбачені ч.3 ст. 53 МК України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2023/000025/2 від 16.06.2023.

Проте, колегія суддів вважає рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2023/000025/2 від 16.06.2023 незаконним, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 10 червня 2020 року по справі №1.380.2019.004752, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

З матеріалів справи слідує, що прийняттю оспорюваного рішення про коригування митної вартості спірного товару передувала процедура витребування додаткових документів шляхом направлення декларанту повідомлення № 1399410 від 15.06.2023 року.

Згідно вказаного повідомлення митним органом у декларанта в підтвердження заявленої митної вартості товару було витребувано додаткові документи, передбачені ч.3 ст. 53 МК України.

В обгрунтування таких дій відповідач зазначає, що декларантом позивача під час митного оформлення товару митну вартість не підтверджено в повній мірі документально, документи, що були подані декларантом в підтвердження митної вартості разом з МД №23UA74U8 від 12.06.2023 року, не містять всіх відомостей, що підтверджують митну вартість товару.

Отже, як зазначає відповідач, підставою для витребування додаткових документів була наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до п.2 ч.4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Отже, у разі невизнання митним органом заявленої митної вартості товару декларант письмово повідомляється про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана.

Між тим, надіслане декларанту електронне повідомлення не містить обгрунтованих відомостей про причини, за яких заявлена декларантом позивача митна вартість не може бути визнана, в повідомленні не зазначено, які саме документи, визначені ч.2 ст. 53 МК України, подані декларантом під час митного оформлення товару в підтвердження митної вартості товару, містили неповні відомості щодо митної вартості товару та яких документів, визначених ч.2 ст. 53 МК України, не вистачало для визнання заявленої митної вартості товару.

Колегія суддів зазначає, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом позивача, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Проте, колегія суддів зазначає, що електронне повідомлення відповідача не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тобто, не наведено, які недоліки в поданих документах, визначених ч.2 ст. 53 МК України, або їх відсутність стали підставою для відмови у митному оформленні за митною вартістю зазначеною декларантом позивача.

Між тим, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені

спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових

організацій про вартість товару або сировини;

4) коносамент №82; копію митної декларації країни

відправлення (переклад копії митної декларації країни відправлення на українську

мову згідно до статті 254 Кодексу);

5) транспортні (перевізні) документи, зокрема коносамент №82, а також

документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Витребування таких додаткових документів обумовлено тим, що, як вказує відповідач в оскаржуваному рішенні та в апеляційній скарзі, до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 21.02.2023 №RTF20230221 не було надано, визначені вказаним контрактом, коносамент та експортну декларацію, а також у наданій калькуляції від 13.04.2023 № RTF/FRZ230413, згідно якої вартість фрахту вантажу складає 6525,82 дол. США, відсутні числові значення щодо складових витрат вартості фрахту та на транспортування, розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, витрат за надання транспортно-експедиційних послуг, митного оформлення документів та обов`язкових зборів країн транзиту, витрат на страхування цих товарів, які приймає на себе покупець.

Зазначені обставини, на думку відповідача, виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості.

Проте, відповідачем у електронному повідомленні та оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару не зазначено, які недоліки в поданих документах, визначених ч.2 ст.53 МК України, або їх відсутність стали підставою для відмови у митному оформленні за митною вартістю зазначеною декларантом позивача.

Колегія суддів зазначає, що калькуляція відноситься до переліку документів, визначених ч.4 ст.53 МК України, які митниця має право витребувати у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, а отже недоліки такого документа не є підставою для витребування додаткових документів, оскільки калькуляція не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися виключно у випадку, передбаченому ч. 4 ст. 53 МК України за її наявності.

Також, враховуючи зміни, внесені додатковою угодою до контракту, колегія суддів зазначає, що поставка товару повинна супроводжуватися обов`язково інвойсом та пакувальним листом, які було надано разом з митною декларацією, а не коносаментом та експортною декларацією, як вказує відповідач, а тому декларація країни відправлення та коносамент не є документами, що обов`язково мають супроводжувати поставку відповідно до актуальних умов п.3.2 контракту, а тому відсутність таких документів не є підставою для витребування додаткових документів.

Отже, враховуючи наведене вище колегія суддів приходить до висновку про не підтвердження відповідачем наявності обгрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом позивача, та як наслідок правомірності витребування додаткових документів.

При цьому, щодо витребування транспортних (перевізних) документів, а також коносаменту, документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів колегія суддів зазначає, що такі документи надаються за умови, що витрати на транспортування не включені у вартість товару, а згідно листа № RTF/FRZ230413/1 від 13.04.2023 року, наданого разом з митною декларацією №23UA74U8, вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару, а тому витребування вказаних документів є незаконним.

Щодо витребування копії митної декларації країни відправлення колегія суддів зазначає, що декларацію №MRN23PL322080NS5XLZU2 від 01.06.2023 року ТОВ «ФРІЗОН ТРЕЙД» було подано разом із митною декларацією № 23UA74U8, подана декларація № MRN23PL322080NS5XLZU2 від 01.06.2023 року складена за уніфікованою формою WSPOLNOTA EUROPEJSKA, відтак, враховуючи прийняття 01.01.1988 Конвенції про спрощення формальностей у торгівлі товарами та приєднання до неї України, переклад декларації за уніфікованою формою ЄАД не вимагається, а тому витребування вказаного документа є незаконним.

Також, витребування прайс-листа колегія суддів вважає незаконним, оскільки прайс-лист № RAJHANS20230301/1 від 01.03.2023 року ТОВ «ФРІЗОН ТРЕЙД» було подано разом з митною декларацією № 23UA74U8.

Стосовно витребування митним органом виписки з бухгалтерської документації колегія суддів зазначає, що пунктом 5.1 контракту № RTF20230221 від 21.02.2023 року встановлено, що покупець повинен здійснити платіж протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару або якщо інвойсом визначена передоплата, то протягом 90 днів від дати виставлення інвойсу. Рахунком-фактурою (інвойсом) №RTF/FRZ230413 від 13.04.2023 року передоплату не визначено. Відтак, сторони домовились, що покупець повинен здійснити платіж протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару. На момент митного оформлення оплата товару не була здійснена. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, а тому витребування таких документів є незаконним.

Стосовно витребування висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини колегія суддів зазначає, що висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-09/06/23/05 від 09.06.2023 року, ТОВ «ФРІЗОН ТРЕЙД» було подано разом із митною декларацією № 23UA74U8, а тому витребування таких документів є незаконним.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що спрацювання ризиків свідчить про наявність обгрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 19.02.2019 р. по справі №805/2713/16-а спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Також, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині наявних відомостей щодо прийнятих митним органом рішень про коригування митної вартості спірного товару у базах даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, колегія суддів зазначає, що відомості з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару, що узгоджується з висновками Верховного Суду наведеними у постанові від 25 серпня 2023 року по справі № 810/693/17.

Колегія суддів зазначає, що приймаючи оспорюване рішення про коригування митної вартості товару митницею не було дотримано вимог МК України, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195 у графі 33 рішення про коригування митної вартості зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених устатті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості;невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимогстатей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59,60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

При цьому, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів грунтується на висновках митного органу про те, що в поданих разом з митною декларацією документах містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, передбачені ч.3 ст. 53 МК України.

Зі змісту наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що підприємством позивача було надано до митного оформлення необхідний перелік документів, передбачений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Проте, у вказаному рішенні не зазначено, які саме документи, зазначені у ч.2 ст. 53 МКУ не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та які саме документи, визначені ч. 2 ст. 53 МКУ, не було надано декларантом позивача в підтвердження митної вартості товару.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що підставою для визначення митної вартості спірного товару за резервним методом була інформація наявна в митному органі за фактами митних оформлень.

Так, відповідачем було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості ідентичних товарів у максимально наближений час є більшим і становить по товару 1-4,05 дол. США/кг нетто (МД від 01.06.2023 № UA807200/2023/006523) ніж заявлено декларантом 1,5817дол.США/кг нетто; по товару 2 - 3,97 дол. США/ кг нетто (МД від 01.05.2023 № UA500080/2023/002808) ніж заявлено декларантом 1,5543 дол. США/кг нетто.

Отже, відповідачем у рішенні вказано лише номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості.

Проте, у рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні відомості про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

Отже, колегія суддів зазначає, що у рішенні про коригування митної вартості товару відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості спірного товару прийнято з порушенням митного законодавства.

За таких обставин, рішення про коригування митної вартості товару за змістом є незаконним.

Посилання відповідача на те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 10 червня 2020 року по справі №1.380.2019.004752 митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з посиланням на висновки Верховного Суду колегія суддів до уваги не бере, оскільки з обставин справ, в яких наведені такі висновки Верховного Суду слідує, що позивачем до митного оформлення товару було подано документи з розбіжностями, тоді як у цій справі підприємством позивача було надано до митного оформлення необхідний перелік документів, передбачений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України в підтвердження митної вартості товару, а відповідачем не надано доказів наявності в поданих документах розбіжностей.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, відповідачем не виконано обов`язок покладений приписами вказаної статті та не доведено правомірності оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування рішення про коригування митної вартості.

Відповідно до ч.12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Враховуючи, що картка відмови у прийнятті митної декларації відповідачем заповнена у зв`язку з прийняттям оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів, яке є незаконним, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA500100/2023/000025/2 від 16.06.2023 та картки відмови UA500100/2023/000047 від 16.06.2023, прийняті Одеською митницею.

Посилання відповідача на те, що судом при винесенні рішення від 09.10.2023 року не було дотримано частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стягуючи на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем до відшкодування сума у розмірі 30000,00 грн є необґрунтованою, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про вирішення питання про судові витрати та стягнення на користь позивача суми витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною шостою статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, ціна позову та (або) значення спору для сторони тощо.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи слідує, що між підприємством позивача та Адвокатським бюро Бідної Оксани Іванівни було укладено договір про надання правової допомоги №б/н від 14.07.2023.

Згідно з п. 1.2 вказаного договору, обсяг правової допомоги визначається у додаткових угодах до даного договору.

Згідно п.3.1 вказаного договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами у додатковій угоді у фіксованому розмірі.

Згідно додаткової угоди №1 від 14.07.2023 року до договору про надання правової допомоги №б/н від 14.07.2023 року за даним договором бюро приймає на себе зобов`язання про надання правової допомоги клієнту щодо визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA500100/2023/000025/2 від 16.06.2023 та картки відмови UA500100/2023/000047 від 16.06.2023, винесених Одеською митницею на суму надмірно нарахованих митних платежів через коригування у розмірі 481531,13 грн.

Згідно додаткової угоди №2 від 14.07.2023 року до договору про надання правової допомоги №б/н від 14.07.2023 року розмір гонорару бюро за надання правової допомоги за цим договором складає 30 000,00 грн, який клієнт сплачує до кінця серпня 2023 року.

В підтвердження оплати правової допомоги у розмірі 30 000,00 грн позивачем надано платіжну інструкцію №124 від 24.07.2023 року, в полі «призначення платежу» вказано «оплата згідно договору про надання правової допомоги від 14.07.2023 року».

Отже, наявні у справі документи свідчать, що в рамках договору про надання правової допомоги позивачу було надано послуги з професійної правничої допомоги.

Сума гонорару Адвокатського бюро є фіксованою, а тому не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів, відтак ці обставини не впливають на вартість наданої професійної правничої допомоги та, відповідно, на розмір судових витрат.

Такий порядок визначення гонорару узгоджується з вимогами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою передбачено можливість встановлення фіксованої суми гонорару, що обчислюється з урахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21 червня 2022 року по справі №480/828/19.

Щодо відсутності детального опису робіт в підтвердження обгрунтованості розміру правничої допомоги колегія суддів звертає увагу на зміст положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», між тим в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, а отже не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, оскільки є визначеним.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 18 серпня 2022 року по справі № 340/323/21.

Стягуючи на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем до відшкодування сума у розмірі 30000,00 грн є необґрунтованою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Ціна позову у справі складає 481531,13 грн.

Колегія суддів, враховуючи наведені приписи законодавства, складність справи та ціну позову, зазначає, що стягнуті на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є співмірними зі складністю справи та ціною позову, а отже є обгрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині вирішення питання щодо розміру витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги про те, що для обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне підтвердження адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки на час укладення договору про надання правової допомоги №б/н від 14.07.2023 року наказ Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 втратив чинність 16.07.2021 року, приписи вказаного наказу на Адвокатське бюро, з яким позивач уклав договір, не поширювалися, а отже до спірних правовідносин, визначених вказаним договором, такий наказ застосуванню не підлягав.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 по справі № 520/20424/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій