Справа № 160/11235/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
30.04.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком від 26.01.2024 року та від 28.02.2024 року відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначити ОСОБА_1 дату виникнення права на пенсію з 26.01.2024 року та провести нарахування і виплату пенсії саме з 26.01.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період робот: з 04.08.1986 року по 29.05.1996 року водієм у Нікопольській районній Міжгосподарській Агрохімлабораторії (записи № 4-5) згідно трудовій книжці НОМЕР_1 загалом 09 років 09 місяців 27 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області визначити загальний трудовий стаж ОСОБА_1 станом на 28.02.2024 року для призначення пенсії - 40 років 07 місяців 27 днів.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що період роботи з 04.08.1986 року по 29.05.1996 року не враховано до страхового стажу через те, що запис про звільнення завірений печаткою, яка не відповідає назві організації при прийнятті на роботу, а інформація про перейменування підприємства відсутня. Позивач зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. У зв`язку з чим звернулась до суду з даною позовною заявою.
02.05.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримало копію ухвали про відкриття провадження у справі 03.05.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка наявна в матеріалах справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області отримало копію ухвали про відкриття провадження у справі 03.05.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка наявна в матеріалах справи.
Відповідачі у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надали, як і заяви про визнання позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
26.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному рішенні зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.07.1988 року, оскільки на титульній сторінці зазначено по-батькові ОСОБА_2 , замість ОСОБА_3 згідно паспорту заявника. Також не зараховано до страхового стажу заявника період роботи з 01.01.2004 року по 15.07.2004 року, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Також в даному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 02 місяці 27 днів.
28.02.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному рішенні зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 04.08.1986 року по 29.05.1996 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.07.1988 року, оскільки запис про звільнення завірений печаткою, яка не відповідає назві організації при прийнятті на роботу, а інформація про перейменування підприємства відсутня.
Також в даному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 30 років 10 місяців 00 днів, а вік заявника 60 років 1 місяць 03 дні.
Не погоджуючись із непризначенням пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як встановлено судом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 містяться наступні записи (далі мовою оригіналу):
- 04.08.1986 року принят водителем-лаборантов в Межхозяйственную Агрохимлабораторию;
- 29.05.1996 року уволен по ст.38 КЗоТ УССР, по собственному желанию.
Відповідач-2 при відмові в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 04.08.1986 року по 29.05.1996 року, керувався, тим що запис про звільнення завірений печаткою, яка не відповідає назві організації при прийнятті на роботу, а інформація про перейменування підприємства відсутня.
Суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем-2 протиправно не враховано до страхового стажу позивача період його роботи з 04.08.1986 року по 29.05.1996 року.
З огляду на зазначене, з метою відновлення порушених прав позивача, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача-1 зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 04.08.1986 року по 29.05.1996 року.
Крім цього суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Таким чином, станом на першу дату звернення (26.01.2024 року) позивача до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мали особи за наявності страхового стажу не менше 31 років.
Як встановлено в спірному рішенні страховий стаж позивача становить 30 років 10 місяців 00 днів, а спірний період, який підлягає врахуванню до страхового стажу позивача, а саме: з 04.08.1986 року по 29.05.1996 року, становить 09 років 09 місяців 25 днів.
Таким чином, страховий стаж позивача станом на першу дату звернення (26.01.2024 року) до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком становить 40 років 07 місяців 25 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З огляду на зазначене, враховуючи той факт, що повторне звернення за призначенням пенсії за віком здійснено позивачем не пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 26.01.2024 року.
Суд вважає за необхідне зазначити наступне стосовно наступних позовних вимог позивача:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком від 26.01.2024 року та від 28.02.2024 року відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначити ОСОБА_1 дату виникнення права на пенсію з 26.01.2024 року та провести нарахування і виплату пенсії саме з 26.01.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області визначити загальний трудовий стаж ОСОБА_1 станом на 28.02.2024 року для призначення пенсії - 40 років 07 місяців 27 днів.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В свою чергу суд звертає увагу, що вказані позовні вимоги не відповідають принципам ефективного та належного способу захисту порушених прав, оскільки не направлені на повне відновлення порушених прав позивача.
Таким чином суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вищезазначених позовних вимог.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищенаведене, враховуючи той факт, що позовні вимоги, які не підлягають задоволенню є похідними вимогами, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.2, 77, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 04.08.1986 року по 29.05.1996 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 26.01.2024 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський