Справа № 200/954/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року справа №200/954/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року (повне судове рішення складено 12 березня 2024 року) у справі № 200/954/23 (суддя в І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

07 березня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що протягом періоду служби він мав право на отримання належного грошового забезпечення, у тому числі додаткової доплати на період дії карантину відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова № 375) та наказу МВС України від 03.06.2020 № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину» як працівник поліції, залучений до виконання завдань по забезпеченню охорони публічної безпеки та порядку й інших заходів, спрямованих на запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Разом з тим, з листа ГУНП в Донецькій області від 03.02.2023 № 126/26/02-2023, наданого у відповідь на адвокатський запит представника позивача, ОСОБА_2 дізнався, що ГУНП в Донецькій області за період його служби в поліції з 18.02.2021 по 11.08.2022 нарахування та виплату йому додаткової доплати на період дії карантину не здійснювало. Вважаючи порушеним право на отримання додаткової доплати за службу в особливих умовах відповідно до Постанови № 375, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою № 375, за період служби з 18.02.2021 до 11.08.2022 інспектору сектору протидії домашньому насильству Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 ;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 додаткові доплати, передбачені Постановою № 375, за період служби з 18.02.2021 по 11.08.2022.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначено, що неповнота судового розгляду в даному випадку полягає в тому, що суд першої інстанції фактично не встановлював, залучався або ні позивач у спірному періоді до забезпечення життєдіяльності населення, у зв`язку з чим мав або не мав безпосередній контакт з населенням в умовах дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

З метою з`ясування цієї обставини суд не пропонував сторонами надати відповідні докази або пояснення, не витребував докази за власною ініціативою та не досліджував їх.

Водночас, жодних доказів того, що у період з лютого 2021 року до червня 2022 року умови служби позивача відрізнялись від умов служби за період, у який йому нараховано та виплачено додаткову доплату за Постановою № 375, відповідачем також не надано, матеріали справи таких доказів не містять

Апелянт звертає увагу, що відповідачем не заперечувалась та обставина, що ОСОБА_2 у спірний період виконував обов`язки поліцейського, безпосередньо контактував з населенням в умовах дії карантину і залучався до забезпечення життєдіяльності населення.

Тобто, за відсутності заперечення відповідача слід дійти висновку, що така обставина ним фактично визнається.

Крім того, наявні у матеріалах справи наказ ГУНП в Донецькій області №1480 від 23.07.2021 з додатком, довідка УФЗБО достовірно підтверджують, що ОСОБА_2 був включений до переліку поліцейських ГУНП в Донецькій області, які на період дії карантину забезпечують правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням.

Також представник позивача зазначав, що у постанові від 26 квітня 2023 року по справі № 420/19450/21 (пункти 55-58) та інших постановах, ухвалених у справах щодо подібних правовідносин, Верховний Суд сформулював сталий та однозначний правовий висновок стосовно виплати додаткової доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до паспорта серії НОМЕР_1 є громадянином України. Згідно з рішенням від 14 грудня 2018 року № 8/I/V/18 є учасником бойових дій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Слід зазначити, що в рамках розгляду адміністративної справи № 200/557/23, рішення по якій набрало законної сили, встановлено наступне.

25.02.2022 ГУНП в Донецькій області видано наказ № 330 «Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області» та встановлено про необхідності прибуття підпорядкованих працівників до тимчасового місця несення служби 26.02.2022 о 08.45 (м. Покровськ), тимчасовим місцем несення служби особового складу Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області визначено Покровське РУП ГУНП в Донецькій області.

Проте, до м. Покровська позивач не прибув.

11.08.2022 ГУНП в Донецькій області видано наказ № 348 о/с «По особовому складу», відповідно до якого позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 11.08.2022.

10.02.2023 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 19.04.2022 № 183 о/с в частині припинення виплати грошового забезпечення позивача на підставі пункту 8 розділу І Порядку № 260 - у зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин з 01.04.2022;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за період з 01.04.2022 до дня звільнення зі служби в поліції - 11.08.2022;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 11.08.2022 № 859 в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби стосовно інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 ;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 11.08.2022 № 348 о/с в частині звільнення зі служби в поліції інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

поновити позивача на службі в поліції на посаді інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області з 12.08.2022;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12.08.2022 до дня ухвалення рішення суду у справі з розрахунку 445,98 грн. за кожен календарний день вимушеного прогулу.

Втім, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року по справі № 200/557/23, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Виплата додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої Постановою № 375, була здійснена позивачу за січень 2021 року у розмірі 2941,59 грн (31 день), лютий 2021 року у розмірі 954,59 грн (8 днів).

Виплата грошового забезпечення була припинена 01 квітня 2022 року у зв`язку з відсутністю позивача на службі.

Вважаючи протиправною невиплату додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня на усій території України карантин, який тривав до 24 години 30 червня 2023 року та був відмінений за постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 342 «Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова № 342) установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема: поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з пунктом 2 Постанови № 342 визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 342 персональний перелік працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, визначається керівником (керівником державної служби) відповідної установи, організації, органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування.

Пунктом 1 Постанови № 375 установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно з пунктом 2 Постанови № 375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Пунктом 4 Постанови № 375 визначено, що перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року № 485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок).

У пункті 1 Порядку вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками» (далі - бюджетні кошти).

Згідно з пунктом 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03 червня 2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом захисту прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Таким чином вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Забезпечення життєдіяльності населення - комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, спрямованих на створення і підтримання нормальних умов життя, здоров`я, працездатності людей, які здійснюються з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.

У загальному розумінні під громадським порядком розуміють урегульовану правовими та іншими соціальними нормами певну частину суспільних відносин, які складають режим життєдіяльності у відповідних сферах, забезпечують недоторканність життя, здоров`я та гідності громадян, власності та умов, що склалися для нормальної діяльності установ, підприємств, організацій, посадових осіб і громадян.

Громадський порядок у вузькому розумінні визначається як морально-правовий стан суспільства, при якому компетентні органи виконавчої влади шляхом поліцейського нагляду забезпечують безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, вільне використання ними своїх прав і свобод, а також упорядження громадських місць, яке сприяє трудовій діяльності та відпочинку громадян.

З вищеописаних доказів судами встановлено, що у спірному періоді позивач проходив службу в ГУНП в Донецькій області на посаді інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області.

Проте лише самого факту перебування на посаді, яка передбачає забезпечення життєдіяльності населення та внаслідок виконання обов`язків може обумовлювати безпосередній контакт з населенням, не достатньо для отримання доплати за Постановою № 375.

Слід зазначити, що жодних доказів того, що позивач у спірному періоді залучався до забезпечення життєдіяльності населення у зв`язку з чим мав безпосередній контакт з населенням в умовах дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, суду не надано.

Факти, що позивач за своїми посадовими обов`язками належав до категорії поліцейських, що взаємодіють з населенням, та у деяких місяцях 2021 року (в липні 2021 року за січень та лютий 2021 року) отримував доплату, встановлену Постановою № 375, жодним чином не свідчать, що позивач у спірний період залучався до виконання таких обов`язків, що дають право на отримання доплати, тобто брав участь у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Крім того, з 26 лютого 2022 року позивач фактично не виконував службові обов`язки, не прибув до передислокованого місця служби та з квітня 2022 року не отримував грошового забезпечення.

Що стосується періоду січень-лютий 2021 року, то судами встановлено, що в цьому періоді позивач залучався до участі в заходах із забезпечення життєдіяльності населення в умовах дії карантину та позивачу за цей період у липні 2021 року здійснено виплату доплати за Постановою № 375.

Позивачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на їх підтвердження, що ГУНП в Донецькій області здійснено виплату позивачу доплати за січень та лютий 2021 року без дотримання вимог Постанови № 375, чи не пропорційно відпрацьованому позивачем часу у визначених цією Постановою умовах.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зауважити, що матеріали справи не містять доказів відповідності позивача у спірному періоді встановленим Постановою № 375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, у зв`язку з чим місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивач у спірному періоді (окрім січня та лютого 2021 року, виплата доплати за які здійснена в липні 2021 року пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах) не має права на отримання додаткової доплати до грошового забезпечення відповідно до вказаної Постанови.

Посилання апелянта на те, що судом не застосовано висновки Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 420/19450/21 (пункти 52-58 постанови) не приймає до уваги, оскільки такі висновки стосувались того, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

В межах спірних правовідносин, відмовляючи у задоволенні позову, суд висновував, про відсутність доказів відповідності позивача у спірному періоді встановленим Постановою № 375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням у спірному періоді (окрім січня та лютого 2021 року, виплата доплати за які здійснена в липні 2021 року пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах).

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі № 200/954/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 13 червня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. Д. Компанієць