Справа № 460/27730/22
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши звіт по адміністративній справі за позовом
до Військова частина НОМЕР_1
пропро встановлення судового контролю за виконанням рішення суду,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності дій щодо невиплати середньої заробітної плати за несвоєчасний розрахунок при звільненні та зобов`язання нарахувати та виплатити таку середню заробітну плату за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.11.2008 по 29.08.2022.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №460/27730/22 позов задоволено повністю:

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 15.11.2008 по дату фактичного розрахунку.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2008 по дату фактичного розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Зазначене рішення набрало законної сили 18.07.2023.

Ухвалою суду від 19.12.2023 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року у справі №460/27730/22 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в повному обсязі присудженого середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2008 по дату фактичного розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 протягом одного місяця з дати набрання законної сили ухвали суду про встановлення судового контролю.

Так, на виконання ухвали суду від 19.12.2023 Військовою частиною НОМЕР_1 подано звіт про виконання рішення суду у справі №460/27730/22.

У поданому звіті Військова частина зазначає, що на виконання Наказу Міністра оборони України від 14.02.2020 №44 «Про внесення змін до правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України» було подано на головного розпорядника бюджетних коштів фінансово-планові документи на потребу у коштах для виконання судового рішення у справі №460/27730/22.

15.05.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому зазначив, що до цього часу відповідачем рішення суду не виконано, оскільки кошти за відповідним рішенням не перераховані, що свідчить про тривалу бездіяльність відповідача. У зв`язку з цим просив суд вжити заходів щодо виконання рішення у справі №460/27730/22.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши звіт відповідача про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений статтею 382 КАС України.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст.382 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.

Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Так, як було зазначено судом вище, Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №460/27730/22 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2008 по дату фактичного розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Ухвалою суду від 19.12.2023 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року у справі №460/27730/22 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в повному обсязі присудженого середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2008 по дату фактичного розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 протягом одного місяця з дати набрання законної сили ухвали суду про встановлення судового контролю.

Відповідач повідомив суд про здійснення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який складає 559147,08грн.

Поряд з цим, жодних доказів здійснення відповідного нарахування та виплати зазначених коштів позивачу матеріали справи не містять.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Приписами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у справі Soering vs UK Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Горнсбі проти Греції від 19.03.1997 р. вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Також суд звертає увагу на те, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі Півень проти України Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку щодо визнання поданого звіту про виконання рішення у даній справі таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки не підтверджує факт виконання відповідачем судового рішення в частині нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2008 по дату фактичного розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту.

Основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Судове рішення є обов`язковим до виконання для всіх, і в тому числі для відповідача.

Як встановлено судом, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №460/27730/22 на момент подання відповідачем звіту не виконано в повному обсязі, у зв`язку з цим, суд на підставі частини 2 статті 382 КАС України вважає за необхідне встановити новий строк для подання відповідачем звіту про виконання судового рішення в цій справі.

Разом з цим, суд наголошує, що невиконання судового рішення тягне за собою кримінальну, адміністративну, цивільну, дисциплінарну відповідальність та застосування штрафних санкцій.

Керуючись статтями 181, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у прийнятті звіту від 21.12.2023 №1755/вс.

Визнати звіт про виконання рішення суду таким, що не підтверджує виконання рішення суду від 23.11.2022 у справі №460/27730/22.

Установити Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №460/27730/22, який складає один місяць з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Попередити Військову частину НОМЕР_1 про можливість накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, передбаченого частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повторного невиконання рішення суду.

Роз`яснити командиру військової частини, що кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню передбачена ст. 382 Кримінального кодексу. Таке умисне діяння карається штрафом від 500 до 1 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.Є. Махаринець