Справа № 470/383/24
Суддя: Орлова С. Ф.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/470/3/24
Справа № 470/383/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року смт Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Орлової С.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Ляшенко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Козльонка Дениса Сергійовича та Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2024 року позивач через систему "Електронний суд" звернувся до суду з відповідною позовною заявою до відповідачів, яка підписана його представником Жмурко О.М. В позові зазначив, що 02 травня 2024 року постановою поліцейського взводу номер 2, роти номер 2, батальйону номер 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Козльонка Дениса Сергійовича, серія ЕНА №2056309, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що він нібито 02 травня 2024 року о 21 год. 15 хв. керував транспортним засобом RENAULT SANDERO Фермерського господарства «Аграрник-В», номерний знак НОМЕР_1 не маючи при собі діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. «ґ» ПДР. Посилаючись на відсутність у відповідача підстав для зупинки позивача та перевірки наявності у нього полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, представник позивача просив суд скасувати постанову серії ЕНА №2056309 складену 02 травня 2024 року, закрити провадження у справі, та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Представник УПП в Миколаївській області Дзарданова А. за довіреністю від 19 грудня 2023 року, надіслала до суду відзив на позов у якому вказала, що під час несення служби на блокпосту в м.Миколаєві, Інгульський район по вул.Херсонське шосе,102 «Д», 02 травня 2024 року інспектором управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Козльонком Д.С. було зупинено автомобільRENAULT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час перевірки документів та огляду транспортного засобу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Україна № 1455 від 29.12.2021 року та Постанови Кабінету Міністрів № 1456 від 29.12.2021 року інспектор попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України та пункту 2.4 а) ПДР України, однак поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на зазначений транспортний засіб водій не надав для перевірки, з причини його відсутності.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.1 ґ) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та винесенооскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення на позивача відповідно до санкції статті. Крім цього, за даними МТСБУ водій не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль, на підтвердження чого надано відповідний витяг. З огляду на зазначене, вважав вимоги позивача необґрунтованими та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15 травня 2024 року розгляд справи було призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 02 травня 2024 року поліцейським взводу номер 2, роти номер 2, батальйону номер 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Козльонком Д.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА№ 2056309 про те, що 02 травня 2024 року о 21 год. 15 хв. по Херсонському шосе, 102 «Д» Інгульський район м.Миколаїв водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT SANDERO Фермерського господарства «Аграрник-В», номерний знак НОМЕР_1 не маючи при собі діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. «ґ» ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. У зв`язку з цим до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно вказаної постанови відеофіксація обставин її складання здійснювалась на нагрудний відеореєстратор ( а.с.11).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч.1 ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приписами ст.252КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, частиною першою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п.п. 2.4.а ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Таким чином, відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підставою для притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З доказів наявних в матеріалах справи, зокрема з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського убачається, що під час перевірки на блокпосту позивач на вимогу відповідача не надав поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівна автомобіль RENAULT SANDERO Фермерського господарства «Аграрник-В», номерний знак НОМЕР_1 , через його відсутність.

З копії витягу з бази МТСБУ, доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву в якості доказу порушення позивачем пп.«ґ» п.2.1 ПДР України слідує, що станом на 02 травня 2024 року поліс на ТЗ№ НОМЕР_2 не знайдено.

Судом було перевірено вказану інформацію на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України та встановлено, що поліс на ТЗ № НОМЕР_2 станом на 02 травня 2024 року дійсно не знайдено.

Також з бази даних МТСБУ убачається, що вже станом на 03 травня 2024 року, тобто на наступний день після складення оскаржуваної постанови, на ТЗ державний номер ВЕ0219 ЕО , почав діяти поліс №220721778.

З огляду на викладене вище суд доходить висновку про порушення позивачем пп.«ґ» п.2.1 ПДР України, оскільки на дату вчинення правопорушення 02 травня 2024 року у позивача був відсутній діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Перелічені вище докази надані відповідачем суд вважає належними, допустимими, чіткими, достатніми і такими що відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що ЄСПЛ вказав у своєму рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2056309 від 02 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правомірною та обґрунтованою, а позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.241-246, 255, 286, 295 КАС України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Козльонка Дениса Сергійовича та Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: Жмурко Олена Миронівна, адреса здійснення адвокатської діяльності: індекс 54055, вул. Чкалова, буд. № 85 кв. № 44 м.Миколаїв Заводський район Миколаївська область.

Відповідач:

Управління патрульної поліції в Миколаївській області адреса місце знаходження: індекс 54018 вул. Новозаводська, 1Б м.Миколаїв, .

Суддя С. Ф. Орлова

Повний текст рішення суду складено 12 червня 2024 року.