Справа № 560/5923/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5923/24
УХВАЛА

іменем України

12 червня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.02.2021 року по 23.03.2024 року у сумі 295 816,28 гривень.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.02.2021 року по 23.03.2024 року у сумі 295 816,28 гривень.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито провадження в цій справі.

11.06.2024 від представника позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій щодо виплати індексації грошового забезпечення на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 620/6343/21 зазначає, що питання виплати індексації грошового забезпечення позивачу вирішувалося у межах однієї справи № 620/6343/21. Виплату індексації грошового забезпечення відповідач здійснював на виконання одного і того самого рішення, а саме Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 620/6343/21.

Щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі №620/6344/21 посилається на пункт 2.2. рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року №4-рп/2012, де зазначено, що «Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку». Зазначає, що норми спеціального законодавства також наголошують на повний розрахунок з грошового забезпечення, а не на певні його складові (види).

Зауважує, що позивач є учасником бойових дій та з 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України був призваний на військову службу по мобілізації, яку проходить по даний час виконуючи завдання за призначенням. Таким чином, мобілізація позивача та залучення до виконання завдань у зоні проведення бойових дій стану є поважною причиною для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку поданій заяві, суд враховує наступне.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців. Зазначена позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 (справа № 240/532/20).

Верховний Суд зазначає, що у цій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Суд в ухвалі від 03.06.2024 зазначив, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду в частині вимог, які стосуються виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо виплати:

- одноразової грошової допомоги при звільненні на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 620/6344/21 (виплачено 30.08.2022 року у розмірі 58 821,95 грн);

- індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 620/6343/21 (виплачено 24.05.2022 року у розмірі 4 435,66 грн; 20.12.2023 року у розмірі 75 611,44 грн).

Дослідивши подану представником позивача заяву, суд бере до уваги доводи щодо непропущення позивачем строку звернення до суду в частині вимог, які стосуються виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо виплати індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 620/6343/21 (виплачено 24.05.2022 року у розмірі 4 435,66 грн; 20.12.2023 року у розмірі 75 611,44 грн).

Оскільки виплати 24.05.2022 року та 20.12.2023 року було здійснено на виконання одного рішення суду, слід визнати, що строк звернення позивачем в цій частині вимог не пропущений.

Водночас щодо строку звернення до суду в частині вимог, які стосуються виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 620/6344/21 (виплачено 30.08.2022 року у розмірі 58 821,95 грн), суд зазначає таке.

За змістом статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 28.06.2023 у справі № 560/11489/22, правовідносини у якій є аналогічні тим, що є предметом спору у цій справі, зазначив, що стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України в цій справі пов`язане з несвоєчасною виплатою позивачеві (у зв`язку зі звільненням) індексації грошового забезпечення і компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Вказані складові грошового забезпечення відповідач виплатив на виконання судових рішень (справи № 560/3166/22, № 560/3085/22), після чого останній звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України. Вимоги про стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення (на загальну суму 74353,62 грн)з уваги на те, коли відповідач виплатив цю індексацію (7 і 14 вересня 2022 року) заявлені з пропуском місячного строку, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України. Проте, суд апеляційної інстанції не зупинявся на питанні про строки звернення до суду, відтак під час розрахунку середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України відштовхувався від загальної суми невиплачених позивачеві при звільненні сум грошового забезпечення (83318,77 грн), тобто як індексації грошового забезпечення, так і компенсації за невикористані дні відпустки (про стягнення яких позивач звертався до суду, про що мовиться вище). Це має означати, що суд апеляційної інстанції вирішив питання про стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України в тому числі за затримку виплати позивачеві індексації грошового забезпечення (яку відповідач, нагадаємо, виплатив 7 і 14 вересня 2022 року на виконання судового рішення у справі №560/3166/22), вимоги щодо якого заявлені до адміністративного суду 1 листопада 2022 року. Отож звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (стаття 117 КЗпП України) обмежене строком, який з уваги також на постанову Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20 у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби визначений у частині п`ятій статті 122 КАС України і становить один місяць (з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

Отже, виходячи із висновків суду касаційної інстанції, висловлених у справі № 560/11489/22, суд дійшов висновку, що після фактичного розрахунку за зобов`язаннями з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 620/6344/21 (виплачено 30.08.2022 року у розмірі 58 821,95 грн), позивач мав право звернутися до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України, але реалізувати це право він міг протягом одного місяця відколи відбувся фактичний розрахунок за означеною складовою грошового забезпечення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що сума, виплачена на виконання рішення суду у справі №620/6344/21, що складає 58 821,95 грн, не входить до загальної суми несвоєчасно виплачених повивачу при звільненні коштів, з якими пов`язується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у цій справі відповідно до статті 117 КЗпП України.

Посилання представника позивача на пункт 2.2. рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року №4-рп/2012, суд вважає недоцільним, оскільки в цьому рішенні лише вказано про визначення працівником обсягу своїх вимог в разі припинення триваючого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Конституційний Суд не вирішував питання щодо нерозмежування певних складових сум, які належать працівникові при звільненні.

Окрім того, оцінюючи доводи представника позивача щодо мобілізації позивача та залучення його до виконання завдань у зоні проведення бойових дій, суд звертає увагу, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 620/6344/21 відбулась 30.08.2022 року. До суду з цією позовною заявою позивач звернувся лише 22.04.2024. Тобто, відрізок часу, протягом якого позивач не звертався за захистом своїх прав є значним. Разом з тим, представник позивача не надав доказів безперервного перебування позивача у зоні бойових дій з 30.08.2022 та непереборних обставин, що завадили йому раніше звернутися до суду з такими позовними вимогами.

Таким чином, суд не вбачає підстав для поновлення процесуального строку звернення до суду в частині вищевказаних позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач частково усунув недоліки, вказані в ухвалі від 03.06.2024, наявні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог.

Керуючись частиною 3 статті 123, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині вимог, які стосуються виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з сум виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 620/6344/21 (виплачено 30.08.2022 року у розмірі 58 821,95 грн) - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.К. Блонський