Справа № 440/15657/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 р.Справа № 440/15657/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 05.03.24 у справі № 440/15657/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.09.2023 за № 44 «Про результати проведення службового розслідування» щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана» за порушення вимог ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 за № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», Наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 за № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», Наказу Міністерства оборони України від 29.04.2020 №140 «Про затвердження Порядку застосування Каталогу продуктів харчування».

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.09.2023 за № 44 "Про результати проведення службового розслідування" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення - "догана".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права; має місце невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні обставинам справи. Наводить обставини справи, зазначені ним у відзиві на позовну заяву, та вказує на їх неврахування судом першої інстанції під час розгляду справи.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

10.06.2024 представник позивача подав через підсистему "Електронний суд" заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.09.2022 за № 212 лейтенант ОСОБА_1 призначений начальником продовольчої та речової служби відділення матеріально-технічного забезпечення, ВОС-7021003.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 за № 172 «Про призначення службового розслідування за фактом перевірки відповідності складання розкладки продуктів на час з 21.08.2023 по 27.08.2023 призначене службове розслідування /а.с. 105/.

За наслідками службового розслідування, проведеного, як зазначено в Акті /а.с. 90-95/, з метою виявлення невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили України завдань, а також встановлення ступеня вини старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника продовольчої частини, старшого солдата ОСОБА_2 , діловода продовольчої служби, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, Наказом від 15.09.2023 за № 44 «Про результати службового розслідування» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення вимог ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту, ст. 11 Статуту, Наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 за № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», Наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 за № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», Наказу Міністерства оборони України від 29.04.2020 за № 140 «Про затвердження Порядку застосування Каталогу продуктів харчування» /а.с. 106-112/.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що Наказ від 15.09.2023 за № 44, яким до позивача застосована дисциплінарна відповідальність, прийнятий без достатніх на те підстав, не містить обов`язкового визначення, в чому полягало невиконання (неналежне виконання) позивачем службових обов`язків та в чому полягало порушення військової дисципліни і, відповідно, є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною четвертою ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року, № 551-XIV (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно зі ст. 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Текст військової присяги затверджений Указом Президії Верховної рад України 10.10.1991 за № 1640-XII: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), вступаю на військову службу і урочисто клянусь народу України завжди бути вірним і відданим йому, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю. Я клянусь захищати Українську державу, непохитно стояти на сторожі її свободи і незалежності. Я присягаю ніколи не зрадити народу України».

Статтею 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені дисциплінарні стягнення, зокрема - догана.

Відповідно до приписів ст. 54 Дисциплінарного статуту командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах «а»-«ґ» статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

Згідно зі ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

Відповідно до частин першої, третьої, сьомої ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

За приписами ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджений Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 за № 608 (далі Порядок № 608), в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Згідно з пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 за № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України», дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

За приписами статті 97 Статуту начальник продовольчої служби бригади підпорядковується заступнику командира бригади з тилу і є прямим начальником особового складу продовольчої служби бригади.

На доповнення до вимог, викладених у ст. 82-84, начальник продовольчої служби бригади відповідає за організацію якісного та своєчасного харчування особового складу, санітарний стан об`єктів служби і зобов`язаний:

забезпечувати якісне харчування (в тому числі дієтичне та лікувальне) і доведення належних норм пайка до кожного військовослужбовця, не менше ніж один раз на місяць проводити з кухарями контрольно-показове приготування їжі;

складати разом із начальником медичної служби бригади, начальником їдальні та інструктором-кухарем розкладку продуктів;

перевіряти не менше ніж один раз на місяць наявність і якісний стан продовольства, техніки та майна служби в підрозділах, на складі та інших об`єктах служби в бригаді;

керувати роботою їдальні, продовольчого складу і підсобного господарства, проводити під час відсутності заступника командира бригади з тилу інструктаж чергового їдальні;

проводити сезонну заготівлю картоплі та овочів, переробку та закладення їх на зберігання, а також заготівлю льоду, фуражу для потреб бригади;

забезпечувати додержання санітарно-гігієнічних вимог під час зберігання та оброблення продуктів харчування, приготування та приймання їжі, належне утримання продовольчого складу, приміщень їдальні та столово-кухонного посуду, а також технологічного, холодильного, немеханічного обладнання і виконання вимог безпеки під час їх експлуатації;

організовувати роботи, пов`язані із будівництвом споруд для збирання та утилізації харчових відходів, вживати заходів для своєчасного збирання відходів у їдальні, доставки їх у підсобні господарства військової частини.

Підпунктом 3.2.4. Наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 за № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» передбачено, що начальник продовольчої служби частини відповідає за службу і виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує вказівки начальника продовольчої служби вищого штабу.

Начальник продовольчої служби частини відповідає за забезпечення частини продовольством та майном служби; за організацію доброякісного та своєчасного харчування особового складу; за правильне утримання продовольства та майна служби; за бойову та мобілізаційну готовність продовольчої служби; за бойову підготовку підлеглого йому особового складу, військову дисципліну. Він підпорядкований заступнику командира частини по тилу і є прямим начальником особового складу продовольчої служби частини.

Він повинен:

брати участь у розробці плану бойової та мобілізаційної підготовки частини та організовувати його виконання за своїм фахом;

проводити заняття з бойової підготовки з підлеглими;

знати ділові та моральні якості особового складу своєї служби;

керувати роботою їдалень, продовольчих складів та підсобними господарствами, а також слідкувати за справним станом та правильною експлуатацією технічних засобів, призначених для готування та транспортування їжі у польових умовах, технологічного та холодильного устаткування, столово-кухонного посуду та іншого майна продовольчої служби;

організовувати отримання і зберігання запасів продовольства та майна; слідкувати за своєчасним поновленням продовольства на складі;

забезпечувати доброякісне харчування та доведення належної норми пайка до кожного військовослужбовця і не менше одного разу на місяць проводити з кухарями контрольно-показове готування їжі;

проводити сезонну заготівлю картоплі та овочів, їх переробку та закладання на зберігання, а також заготівлю льоду, сіна та соломи для потреб частини;

складати разом з начальником медичної служби частини, начальником їдальні та кухарем-інструктором розкладку продуктів;

не менше одного разу на місяць перевіряти наявність і якість продовольства та майна на складі частини;

забезпечувати дотримання заходів безпеки при експлуатації технічних засобів, технологічного та холодильного устаткування, а також проведення протипожежних заходів на об`єктах продовольчої служби;

забезпечувати дотримання санітарно-гігієнічних вимог при зберіганні та обробці продуктів, приготуванні та прийманні їжі, утриманні продовольчого складу, приміщень їдальні, а також технологічного, холодильного, немеханічного устаткування і столово-кухонного посуду;

забезпечувати своєчасне направлення на медичний огляд та обстеження особового складу підпорядкованої служби;

своєчасно виконувати ремонт технічних засобів продовольчої служби;

організовувати доброякісне харчування та здійснювати контроль за повнотою доведення належних норм пайка до військовослужбовців (матросів), сержантів в солдатських (матроських) їдальнях, на навчанні в навчальних центрах і таборах;

організовувати харчування офіцерів, прапорщиків, мічманів військовослужбовців, що проходять службу за контрактом, працівників на навчаннях, в навчальних центрах і таборах, контролювати їх харчування у їдальнях, кав`ярнях та буфетах військової торгівлі, розташованих на території частини, а також організовувати, разом з начальником медичної служби частини, дієтичне харчування особового складу та профілактичну вітамінізацію готової їжі;

здійснювати контроль за роботою їдалень військової торгівлі та солдатських (матроських) чайних;

здійснювати щотижневий контроль за правильністю обліку зекономлених продуктів у їдальні частини;

перевіряти не менше одного разу на місяць наявність та стан столово-кухонного посуду, інвентарю, устаткування їдальні та спецодягу;

організовувати ведення підсобного господарства частини;

контролювати умови утримання, норми та правила годування тварин і виконання розпорядку дня у підсобному господарстві частини, своєчасно організовувати сільськогосподарські роботи на землях, закріплених за військовою частиною;

забезпечувати суворе виконання ветеринарно-санітарних норм утримання, годування та використання тварин на м`ясо;

забезпечувати своєчасний ремонт та таврування ваговимірювальних засобів служби;

інструктувати (за відсутності заступника командира військової частини з тилу) чергового їдальні перед його заступанням у наряд;

вести облік та звітність у продовольчій службі частини;

надавати практичну допомогу керівництву військторгу щодо організації харчування офіцерів, прапорщиків, працівників у їдальнях військторгу на території частини.

Згідно з вимогами пункту 7 Наказу Міністерства оборони України від 29.04.2020 за № 140 «Про затвердження Порядку застосування Каталогу продуктів харчування» (далі Порядок № 140) їжа в їдальнях військових частин готується відповідно до затвердженої розкладки продуктів.

Розкладка продуктів складається з урахуванням базового меню, наведеного в додатку 4 (не застосовується під час організації лікувального харчування та годування штатних тварин), асортименту продуктів, залишків харчових продуктів, необхідності освіження запасів харчових продуктів та строків їх придатності, граничного обсягу коштів з розрахунку на одну особу та наявного залишку коштів. Також під час складання розкладки продуктів ураховується особливість і характер бойової підготовки, пора року, установлений режим харчування та побажання особового складу військової частини.

Під час формування розкладки продуктів дозволяється розбіжність між запланованим та фактичним використанням граничних обсягів коштів, але при цьому загальний залишок коштів на кінець тижня не повинен містити від`ємних значень. У разі наявного залишку граничних обсягів коштів дозволяється їх використання для організації харчування особового складу військової частини за Каталогом продуктів.

Розкладка продуктів складається начальником продовольчої служби (помічником командира корабля) за участю начальника медичної служби військової частини, начальника їдальні та інструктора-кухаря (кока) (старшого кухаря (кока)). Розкладка продуктів у лікувальних закладах (установах) складається лікарем-дієтологом (медичною сестрою з дієтичного харчування) за участю начальника продовольчої служби (помічника командира корабля) та інструктора-кухаря (старшого кухаря (кока), інструктора-кока). Розкладка продуктів підписується заступником командира військової частини з тилу (помічником командира із забезпечення), начальником продовольчої служби, начальником медичної служби військової частини і затверджується командиром військової частини. Розкладка продуктів, як правило, складається на тиждень окремо для кожної категорії у трьох примірниках та формує добове меню особового складу військової частини.

Мінімальна кількість кілокалорій для харчування військовослужбовця на добу складає не менше ніж 3500 кілокалорій (не розповсюджується на медичні заклади та під час годування службових собак) (п. 7.1, ст. 7 Порядку № 140).

Перший примірник розкладки продуктів залишається в діловодстві продовольчої служби військової частини і є підставою для виписування накладної для видачі продуктів з продовольчого складу в їдальню (на камбуз), а два примірники видаються в їдальню. Другий примірник вивішується в гарячому цеху для керівництва під час приготування їжі. Третій примірник знаходиться разом із книгою обліку контролю за якістю приготування їжі. Інформація з неї висвітлюється в місцях приймання їжі для ознайомлення осіб, які харчуються (п. 7.2 ст. 7 Порядку №140).

Відповідно до п. 7.3 ст. 7 Порядку № 140 розкладка продуктів для харчування варти другою вечерею складається окремо в трьох примірниках. Перший примірник (оригінал) залишається в діловодстві продовольчої служби військової частини і є підставою для виписування накладної для видачі продуктів з продовольчого складу в їдальню (на камбуз), другий примірник видається в їдальню і знаходиться в інструктора-кухаря (старшого кухаря (кока), інструктора-кока) для керівництва під час приготування їжі, а третій примірник вивішується в місці приймання їжі вартового приміщення для ознайомлення з ним осіб, які харчуються під час несення вартової служби.

Відповідно до п. 7.4 ст. 7 Порядку № 140 вносити зміни в затверджену розкладку продуктів, у тому числі в електронній системі (за її наявності), без дозволу командира військової частини забороняється. Після кожного внесення змін командир військової частини зобов`язаний підтвердити свій дозвіл підписом у розкладці продуктів.

Як убачається з матеріалів справи, Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2023 за № 63 затверджено функціональні обов`язки начальника продовольчого та речового забезпечення військової частини НОМЕР_1 /а.с. 26/.

Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2023 за № 63 до функціональних обов`язків начальника продовольчого та речового забезпечення військової частини відноситься, крім іншого, складати разом з начальником медичної служби частини, начальником їдальні та кухарем-інструктором розкладку продуктів.

Оскаржуваним наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, крім іншого, за порушення вимог Наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 за № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», однак, які конкретно вимоги цього Положення порушені саме ОСОБА_1 - відповідачем у спірному наказі не зазначено.

Разом з цим підставами для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності слугував висновок про:

- виявлену розбіжність між запланованим та фактичним використанням коштів;

- внесення в затверджену меню розкладку змін без дозволу командира військової частини (командир військової частини не підтвердив свій дозвіл підписом у розкладці продуктів згідно з Порядком № 140).

У відзиві на позов відповідач зазначає, що згідно з Наказом № 172 від 23.08.2023 за фактом перевірки відповідності складання розкладки призначена комісія для проведення службового розслідування. Згідно з матеріалами службового розслідування зміни у розкладку продуктів вносились без підпису у розкладці, що підтверджується поясненнями медичної сестри з дієтичного харчування ОСОБА_3 .

Також відповідач стверджує, що згідно з документами, які містяться в матеріалах службового розслідування, ціна каталогу за договором у стройовій записці складає 124,20 грн (норма), однак вартість каталогу в розкладці продуктів в окремі дні складає меншу суму.

Зі змісту досліджених судом Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2023 за №63 та підпункту 3.2.4 Наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 за №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» вбачається, що обов`язки (повноваження) зі складення розкладки продуктів покладені на начальника продовольчого забезпечення, на начальника медичної служби частини, на начальника їдальні, на кухаря-інструктора.

Зі змісту Акта службового розслідування виявлено, що начальник медичної служби частини, начальник їдальні та кухар-інструктор не були опитані, пояснення у безпосередніх учасників складення меню-розкладки не відбирались, їхня участь у складанні, внесенні змін до розкладки відповідачем не досліджені.

Тобто висновки акта службового розслідування зроблені без всебічного вивчення питання виконання обов`язків особами, що зобов`язані складати розкладку продуктів.

Водночас обов`язок складати розкладку продуктів покладений на начальника продовольчої частини, начальника медичної служби бригади, начальника їдальні та інструктора-кухаря, що прямо передбачено у ст. 97 Статуту.

За матеріалами справи Військова частина НОМЕР_1 є військовим госпіталем, що підтверджується Статутом Військової частини НОМЕР_1 /а.с. 20-22/.

Так, згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Статуту Військової частини НОМЕР_1 головною задачею Установи є медичне забезпечення військовослужбовців та осіб, які законодавчо мають право на лікування у закладах охорони здоров`я Збройних Сил України в кваліфікованій медичній допомозі.

З огляду на те, що відповідач є лікувальною установою, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що функціональний обов`язок ОСОБА_1 складати розкладку продуктів має здійснюватися з урахуванням пункту 7.1 Порядку №140, яким передбачено, що розкладка продуктів у лікувальних закладах (установах) складається лікарем-дієтологом (медичною сестрою з дієтичного харчування) за участю начальника продовольчої служби (помічника командира корабля) та інструктора-кухаря (старшого кухаря (кока), інструктора-кока).

Оскільки начальник продовольчого забезпечення не володіє достатніми знаннями щодо дієтичного, післяопераційного харчування військовослужбовців, п.7.1 Порядку №140, на порушенні позивачем якого наполягає відповідач, покладає першочерговий обов`язок складення розкладки саме на лікаря-дієтолога або медичну сестру, як посадову особу, яка володіє достатнім рівнем знань у сфері дієтичного, післяопераційного харчування. Начальник продовольчого забезпечення приймає участь у складенні розкладки, як посадова особа, яка має замовити, отримати, обліковувати на складі та видати за накладною в їдальню продукти харчування, з урахуванням складеної медичною сестрою меню-розкладки.

Тобто особою, що визначена як відповідальна за складення розкладки продуктів у лікувальних закладах є лікар-дієтолог (медична сестра з дієтичного харчування), а начальник продовольчої служби лише приймає участь у складенні розкладки продуктів.

Судом досліджена посадова інструкція медичної сестри з дієтичного харчування, затверджена Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 за № 63 /а.с.м27-28/, у пункті 2.3. завдань і обов`язків якої передбачено, що сестра медична з дієтичного харчування складає меню розкладку та оформлює технологічні карти страв.

З огляду на обов`язок медичної сестри з дієтичного харчування складати меню розкладку та оформлювати технологічні карти страв, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність покладення відповідальності зі складення розкладки продуктів виключно на начальника продовольчого забезпечення.

Позивач у позові зазначив, що 18.08.2023 до Військової частини надійшли продукти харчування, які були замовлені за два тижні до цього. Враховуючи, що станом на 18.08.2023 кількість військовослужбовців, що потребувала харчування, змінилась, виникла необхідність внести зміни в попередньо розроблений проект розкладки продуктів. Відповідні корегування були внесені та розкладка продуктів Військової частини НОМЕР_1 на період з 21.08.2023 по 27.08.2023 підписана начальником продовольчої та речової служби ОСОБА_4 , начальником медичної частини ОСОБА_5 , помічником командира з МТЗ ОСОБА_6 та 19.08.2023 особисто затверджена командиром Військової частини ОСОБА_7 власноручним підписом, скріпленим печаткою /а.с. 34-36, 98-104/.

Наказ від 15.09.2023 за № 44 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача не містить визначення, в чому полягало порушення вимог Порядку № 140 саме ОСОБА_1 .

Разом з цим відповідачем не надано доказів того, що їдальня госпіталю здійснювала приготування їжі по незатвердженому меню-розкладці.

Жодної затвердженої меню-розкладки, з будь-якими виправленнями, починаючи з 19.08.2023 (дати затвердження в командиром), матеріали справи не містять.

Отже, матеріалами справи не підтверджено внесення змін (заміна) продуктів харчування в меню-розкладку Військової частини НОМЕР_1 , затверджену командиром 19.08.2023 на період з 21.08.2023 по 27.08.2023.

Посилання у спірному Наказі на порушення позивачем вимог Наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 за № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», Наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 за № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», Наказу Міністерства оборони України від 29.04.2020 за № 140 «Про затвердження Порядку застосування Каталогу продуктів харчування» є загальними та неконкретизованими, адже з них неможливо встановити, які саме службові обов`язки не виконав позивач, в чому саме полягає таке невиконання, які винні дії позивачем вчинені.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильну оцінку судом першої інстанції встановленої в акті розбіжності між запланованим та фактичним використанням коштів, колегія суддів зазначає, що відповідно до розділу IV Порядку № 140 забезпечення харчовими продуктами військових частин здійснюється за Каталогом продуктів у межах бюджетних призначень.

Заявка формується з урахуванням:

- граничних обсягів коштів для замовлення харчових продуктів на відповідний період;

- визначеної кількості ккал на одного військовослужбовця;

-вивільненого обсягу коштів за попередні приймання їжі, який дозволяється використовувати для урізноманітнення харчування військовослужбовців.

Згідно з абзацом 3 п. 7 розділу VI Порядку під час формування розкладки продуктів дозволяється розбіжність між запланованим та фактичним використанням граничних обсягів коштів, але при цьому загальний залишок коштів на кінець тижня не повинен містити від`ємних значень. У разі наявного залишку граничних обсягів коштів дозволяється їх використання для організації харчування особового складу військової частини за Каталогом продуктів.

Отже, на відміну від заборони перевищення граничних обсягів коштів для замовлення харчових продуктів на відповідний період, економія коштів при формуванні попередніх заявок продуктів харчування не є порушенням і допускається Порядком застосування Каталогу продуктів харчування.

Разом з цим установлена під час службового розслідування економія бюджетних коштів не призвела до негативних наслідків для осіб, які споживали їжу у Військовій частині НОМЕР_1 у вказаний в наказі період, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Колегія суддів зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Оскільки відповідачем належним чином не доведено обґрунтованість Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.09.2023 за № 44 «Про результати проведення службового розслідування» щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана», оскаржуваний наказ прийнятий без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, не містить обов`язкового визначення в чому полягало невиконання (неналежне виконання) позивачем службових обов`язків та в чому полягало порушення військової дисципліни, відтак у частині, що стосується позивача, не відповідає критеріям правомірності, зазначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не використовував вивільнений обсяг коштів для урізноманітнення харчування військовослужбовців та не контролював систематичність оформлення накладних та актів списання запасів, не зазначені ні в акті службового розслідування, ні в оскаржуваному наказі, тобто не були підставою для прийняття спірного рішення, а тому колегія суддів не бере їх до уваги.

У пункті 68 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 509/4156/15-а міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Розподіл судових витрат здійснено судом першої інстанції в порядку ст. 139 КАС України та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.

Доводів щодо незгоди з висновками суду першої інстанції в цій частині в апеляційній скарзі відповідачем не наведено.

Отже, в цій частині правильність висновків суду першої інстанції не може бути перевірена судом апеляційної інстанції, зважаючи на вимоги частини другої ст. 308 КАС України щодо можливого виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору, понесених суб`єктом владних повноважень за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 у справі № 440/15657/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 13.06.2024 року