Справа № 504/3888/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 504/3888/23
Головуючий в 1 інстанції: Вінська Н.В.

Дата і місце ухвалення 26.03.2024р., смт. Доброслав

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря Челак Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 батальйону 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Хлєвнєва Володимира Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

13.09.2023 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції позов до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 батальйону 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Хлєвнєва Володимира Олександровича, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн. серії ЕАТ № 7648469 від 02.09.2023 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 березня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так у своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що 02.09.2023 року під час виконання службових обов`язків у складі екіпажу патрульної поліції інспектором роти № 8 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії ЕАТ № 7648469 відносно громадянина ОСОБА_1 , який 01.09.2023 року о 21:55 керував транспортним засобом, який не зареєстрований у встановленому порядку та не маючи відповідної категорії А1 на право керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Апелянт посилався на те, що факт вчинення громадянином ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення підтверджується інформацією з бази ІПНП, згідно якої громадянин ОСОБА_1 має посвідчення на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 з дозволеними категоріями транспортних засобів «А», «В», «С», «D», витягами з відеозаписами, рапортом ОСОБА_3 , письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_4 , письмовими поясненнями гр. ОСОБА_5 Та інспекторів ОСОБА_2 і ОСОБА_6 .

Апелянт зазначив, що транспортний засіб YAMAHA MINT, яким керував позивач (мопед) відноситься до транспортних засобів, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів, а тому позивач зобов`язаний для його керування мати посвідчення водія відповідної категорії А1.

На думку апелянта, позивач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування власної позиції, достатніх для спростування факту вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Апелянт також наголосив на тому, що суд першої інстанції неправомірно прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_7 , посилаючись на те, що з матеріалів справи не вбачається, того, що гр. ОСОБА_7 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови перебував на місці вчинення адміністративного правопорушення, оскільки його особу жодним чином не було встановлено, відсутні його письмові пояснення.

В свою чергу Департамент патрульної поліції вважає, що суд першої інстанції неправомірно не врахував письмові пояснення гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які підтвердили той факт, що позивач керував транспортним засобом.

Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 березня 2024 року та постанови нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Судом встановлено, що 02.09.2023 року інспектором 2 батальйону 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Хлєвнєвим Володимиром Олександровичем було складено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАТ № 7648469, зі змісту якої вбачається, що 01.09.2023 року о 21:55 у с. Вапнярка вул. Степова ОСОБА_1 керував транспортним засобом YAMAHA MINT, який не зареєстрований у встановленому законом порядку та не маючи відповідної категорії А1 на право керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Таким чином 01.09.2023 року працівниками патрульної поліції було виявлено факт скоєння ОСОБА_1 двох адміністративних правопорушень: керування транспортним засобом, який не зареєстрований у встановленому порядку та керування транспортним засобом без наявності посвідчення на його керування відповідної категорії.

Відповідач, посилаючись на положення ст. 36 КУпАП, згідно яких якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, вказав, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на наданих відповідачем відеозаписах зафіксовано процес складання працівниками поліції протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП у відношенні позивача та винесення постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП, проте власне факту керування ним транспортним засобом YAMAHA MINT наданий суду відеозапис не містить.

Також суд вказав на те, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до постанови судді Комінтернівського районного суду Одеської області Сафарової А.Ф. справа №504/4114/23.

Суд звернув увагу на те, що на наданому суду відеозаписі під час складання постанови ЕАТ № 7648469, позивач неодноразово повідомляв працівників поліції про те, що мопед не справний та він не керував ним, а лише котив поряд до місця свого мешкання з метою ремонту. В свою чергу допитаний у якості свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив суду, що 01.09.2023 року біля 9 вечора гуляв із собакою по АДРЕСА_1 та помітив позивача, який котив мопед, потім бачив як до нього під`їхали поліцейські. Свідки сторони відповідача, виклик яких було здійснено судом за клопотанням Управління патрульної поліції, до суду не з`явились.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження обставин порушення ОСОБА_1 ПДР України.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що за положеннями ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вже зазначалось вище, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало встановлення факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.1 «а» ПДР, що виразилось у керуванні транспортним засобом YAMAHA MINT, який не зареєстрований у встановленому законом порядку та не маючи відповідної категорії А1 на право керування даним транспортним засобом.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач вказував на відсутність доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП України. Крім того позивачем було заявлено у суді першої інстанції клопотання про виклик свідка ОСОБА_7 , який як зазначав позивач, може підтвердити той факт, що він не керував транспортним засобом, тобто спростувати висновки посадових осіб патрульної поліції про допущення ним адміністративного правопорушення.

В свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував на те, що факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, підтверджується, зокрема, письмовими поясненнями інспекторів охорони з ГП КП «Муніципальна варта» ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які безпосередньо виявили адміністративне правопорушення, поясненнями інспекторів патрульної поліції ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , а також інформацією з бази ІПНП, згідно якої громадянин ОСОБА_1 має посвідчення на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 з дозволеними категоріями транспортних засобів «А», «В», «С», «D».

В судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 01.09.2023 року біля 9 вечора гуляв із собакою по вулиці Степовій та помітив ОСОБА_1 , який котив мопед.

В свою чергу у судові засідання суду першої інстанції, призначені на 01.02.2024 року та на 26.03.2024 року судом першої інстанції викликались інспектори охорони з ГП КП «Муніципальна варта», які безпосередньо виявили адміністративне правопорушення, поясненнями інспекторів патрульної поліції ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , однак у зв`язку з неявкою допитані судом не були.

Обов`язковою явку вказаних свідків суд першої інстанції не визнавав, хоча покази вказаних свідків безспірно мали важливе значення для повного та всебічного встановлення всіх обставин у справі, оскільки саме вказані особи безпосередньо виявили факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та викликали співробітників поліції.

Слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Таким чином судом першої інстанції не було вжито всіх належних заходів для встановлення об`єктивної істини у справі, у зв`язку з чим з огляду на положення ч. 4 ст. 9 КАС України та доводи апелянта, на яких ґрунтується подана Департаментом апеляційна скарга, саме судом апеляційної інстанції були вжиті всі необхідні заходи для повного з`ясування всіх обставин у справі і здійснено необхідний допит свідків - інспекторів охорони з ГП КП «Муніципальна варта» гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_4 , які у порушення вимог процесуального закону не були допитані при розгляді справи судом першої інстанції.

Вказані особи з`явились у судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 12.06.2024 року та були допитані судом апеляційної інстанції в якості свідків.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 стосовно подій за участю ОСОБА_1 пояснив, що у той день (01.09.2023 року), він разом із ОСОБА_4 та ін. особами (в тому числі директором КП «Муніципальної варти») здійснював патрулювання на території Фонтанської ОТГ та їм поступив виклик про можливі правопорушення у с. Вапнярка.

Близько 21.30 години вечора, проїжджаючи с. Вапнярку, він разом з екіпажем помітив, що їм назустріч їде мопед, який, побачивши їх автомобіль із проблесковими маячками, зупинився. Як зазначив свідок, побачивши це, вони зупинились спитати, чи все добре у водія мопеду. Після чого особа, яка була за кермом мопеда, як вказав свідок позивач у даній справі, почав кричати, щоб вони вимкнути маячки та обзиватися. Вони помітили, що водій знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Після чого ними було викликано на місце патрульну поліцію.

На уточнююче питання головуючого до свідка чи впевнений він, що особа, до якої вони під`їхали (як в подальшому з`ясувалось гр. ОСОБА_1 ) керував (їхав) транспортним засобом, свідок ще раз наголосив, що мопед саме їхав на зустріч службовому автомобілю, за кермом якого був він особисто.

Також на питання головуючого у справі чи може бути, що позивач котив мопед, а не їхав, свідок вказав, що ОСОБА_1 почав говорив, що він не їхав, а котив мопед вже коли приїхала поліція. Також свідок вказав, що ОСОБА_1 взяв ключ із замка запалювання та викинув його у поле, однак коли приїхала поліція та перевірила двигун, він був гарячий.

Як зазначив свідок, коли вони, тобто екіпаж муніципальної варти, під`їхали, то ключі були у замку запалювання, а коли приїхала поліції, їх вже не було. Також свідок вказав, що позивач поводися зухвало, агресивно, погрожував їм, обзивався.

Також свідок вказав, що будь-які інші особи на місці події були відсутні та підтвердив, що працівниками поліції на місці вчинення правопорушення були відібрані у нього пояснення, які він прочитав, підтвердив, що з його слів було записано вірно та підписав. Із ОСОБА_1 він не знайомий та раніше його не бачив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що 01.09.2023 року він здійснював патрулювання у складі екіпажу муніципальної варти ввіреної території, під час якого побачив транспортний засіб, який їхав їм на зустріч. В подальшому транспортний засіб зупинився за метрів 5-10 від службового транспортного засобу. Як вказав свідок, після цього вони під`їхали до нього та побачили мопед, на якому сидів позивач ОСОБА_1 та щось дивився у телефоні.

Свідок вказав, що побачивши як зупинився транспортний засіб, вони вирішили спитати чи все добре у водія транспортного засобу. Далі свідок зазначив, що особа ( ОСОБА_1 ) не бажала представлятись, вимагала вимкнути маячки, після чого були викликані працівники патрульної поліції, які виявили, що він був у нетверезому стані.

На питання судді-доповідача стосовно того, чи бачив свідок, що позивач їхав на транспортному засобі або може позивач котив мопед, ОСОБА_4 відповів, що він бачив, як транспортний засіб їхав їм на зустріч і керував ним, як потім з`ясувалось, ОСОБА_1 . Також свідок підтвердив, що інших осіб на транспортному засобі, який їхав їм на зустріч та до якого вони під`їхали після його зупинки, не було.

ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_1 після приїзду поліції відмовився надати документи, зокрема, посвідчення водія. Також свідок вказав, що позивач по відношенню до них вів себе зухвало.

На питання адвоката позивача щодо того чи встановлювалось працівниками поліції чи був двигун транспортного засобу гарячий чи холодний, свідок підтвердив, що працівниками патрульної поліції (шляхом дотику руки) було встановлено, що двигун транспортного засобу був гарячий.

Також свідок вказав, що працівниками поліції на місці вчинення правопорушення були відібрані у нього пояснення, які він прочитав, підтвердив, що з його слів було записано вірно та підписав.

Таким чином показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які безпосередньо виявили транспортний засіб YAMAHA MINT, достеменно підтверджено, що 01.09.2023 року позивач ОСОБА_1 саме керував вказаним транспортним засобом, а не котив його, як стверджує позивач.

Сумніви в достовірності показів вказаних свідків у суду відсутні, оскільки повністю вони відповідають показам, які вони надавали співробітникам патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів. Крім того вказані покази надавались свідками під присягою та свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показів.

При цьому колегія суддів критично відноситься до показів свідка ОСОБА_7 , з огляду на те, що, як підтвердив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції сам позивач, вказана особа не була присутня при зустрічі ОСОБА_1 з інспекторами з охорони КП «Муніципальна варта», а також при складанні співробітниками патрульної поліції адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 .

Як вказав у судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, він з ОСОБА_7 перетнувся за 5-10 хвилин (як в подальшому уточнив позивач менше ніж за 10 хвилин) до зустрічі з інспекторами КП «Муніципальна варта», що свідчить про те, що гр. ОСОБА_7 не може ні підтвердити, ні спростувати факт керування позивачем транспортним засобом у момент зустрічі з працівниками КП «Муніципальна варта», які були допитані у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Таким чином факт відсутності ОСОБА_7 на місці вчинення позивачем адміністративного правопорушення у момент, коли його побачили працівники муніципальної варти, підтверджує сам позивач, а також працівники КП «Муніципальна варта» - свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

З вказаного висновується, що оскільки гр. ОСОБА_7 зустрів позивача за певний час (до 10 хв.) до подій, які описані позивачем та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , та які в подальшому стали підставою для складання адміністративних матеріалів, то вказана особа не бачила чи відбувалось керування транспортним засобом або його "котіння" у момент зустрічі позивача з інспекторами муніципальної варти, а також момент спілкування позивача з останніми та в подальшому не була присутня при складанні працівниками поліції адміністративних матеріалів.

З показів гр. ОСОБА_7 можливо встановити лише обставини, які передували зустрічі позивача з інспекторами КП «Муніципальна варта», що свідчить про те, що його покази не є належними доказами у даній справі, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статей 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Підсумовуючи все вищевикладене колегія суддів вважає, що вжитими судом апеляційної інстанції заходами для повного та всебічного з`ясування всіх обставин у справі, зокрема, зібраними у даній справі доказами, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 01.09.2023 року керував транспортним засобом YAMAHA MINT під час зустрічі його з інспекторами КП «Муніципальна варта».

Також судом встановлено, що позивачем, в якості доказу, який спростовує факт його керування транспортним засобом, була надана до суду першої інстанції постанова Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.02.2024 року у справі № 504/4114/23, ухваленої за наслідком розгляду матеріалів УПП в Одеській області ДПП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Згідно вказаної постанови Комінтернівського районного суду Одеської області було закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У мотивувальній частині постанови від 14.02.2024 року суд дійшов висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 01.09.2023 року не доведений.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

В свою чергу, частиною 7 статті 78 КАС України передбачено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Таким чином не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин.

Висновків щодо недоведеності факту керування позивачем транспортним засобом 01.09.2023 року Комінтернівський районний суд Одеської області у постанові від 14.02.2024 року у справі № 504/4114/23 дійшов за наслідком дослідження лише показів свідка ОСОБА_7 , без необхідного допиту всіх свідків подій, тобто без з`ясування всіх обставин у справі, необхідних для правильного вирішення справи, як то передбачено нормами процесуального закону, та за наслідком надання власної правової оцінки цим обставинам.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів доходить до висновку, що надана Комінтернівським районним судом Одеської області у постанові від 14.02.2024 року у справі № 504/4114/23 правова оцінка не є преюдиційною обставиною та не є обов`язковою для врахування при вирішенні даної адміністративної справи.

Таким чином обставини щодо наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, зокрема, і обставини щодо керування чи не керування позивачем транспортним засобом 01.09.2023 року підлягали встановленню у даній справі на загальних підставах, шляхом ретельного дослідження та надання вірної правової оцінки доказам, зібраним в ході розгляду цієї справи, що не було зроблено судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР), встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

В свою чергу за визначенням, наведеним у зазначеному вище пункті ПДР, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно п. 2.13 ПДР, до категорії транспортних засобів А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Положеннями пп. «а» п. 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За інформацією про технічні характеристики, яка є загальнодоступною, транспортний засіб YAMAHA MINT, має об`єм двигуна 49 см3, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а навпаки було ним підтверджено.

З огляду на зазначене транспортний засіб YAMAHA MINT, яким 01.09.2023 року керував позивач, у розумінні положень ПДР є мопедом та відноситься до механічних транспортних засобів, а тому позивач був зобов`язаний мати при собі посвідчення водія на право керування цим транспортним засобом відповідної категорії, зокрема, категорії А1.

01.09.2023 року позивачем не було пред`явлено працівникам поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом, який віднесено до категорії А1.

В свою чергу з наданих відповідачем доказів, зокрема, з витягу з бази даних «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено, що ОСОБА_1 не має відповідного посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії А1 (а.с. 23 зворот). У позивача наявне право керування лише транспортними засобами, які належать до категорії А, В, С, D.

Факт відсутності на момент події вчинення адміністративного правопорушення посвідчення водія відповідної категорії (категорії А1) не спростовано позивачем і в ході розгляду даної справи.

Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджується відсутність у позивача на момент складення оскаржуваної постанови права керувати транспортним засобом марки YAMAHA MINT, тобто підтверджується факт порушення позивачем п.2.1а Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим його було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КАС України згідно оскаржуваної постанови серії ЕАТ № 7648469 від 02.09.2023 року.

Враховуючи, що матеріалами справи достеменно та безсумнівно підтверджено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КУпАП, та в ході розгляду справи позивачем жодним чином не спростовані встановлені обставини щодо допущення вказаного порушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов незаконного та безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову і скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції ні в якому разі не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції взагалі не було з`ясовано ряд ключових обставин, що мають першочергове значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до вочевидь неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволені позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат згідно ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 березня 2024 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 батальйону 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Хлєвнєва Володимира Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук