Справа № 420/6215/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6215/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 02.02.2024 № 84 та зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

(1).Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 84 від 02.02.2024 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

(2).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи, за 1985-1990 роки у колгоспі імені «Петровського» Подільського (Котовського) району Одеської області.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач звернув увагу, що законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка та лише за її відсутності або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. При цьому, позивач наголосив, що у його трудовій книжці колгоспника наявні записи щодо його членства в колгоспі та роботи на посадах секретаря та секретаря-касира у спірний період. Крім того, у вказаній трудовій книжці наявні записи з інформацією про прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві, а також про фактичне виконання позивачем річного мінімуму трудової участі, які внесені до трудової книжки.

Таким чином, позивач вважає, що дії відповідача щодо не зарахування стажу роботи в колгоспі позивача за наявними в трудовій книжці записали є такими, що тягнуть за собою несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів позивача, а тому він звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

(б) Позиція Відповідача

19.03.2024 від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, представник відповідача звернув увагу, що позивач просить суд зобов`язати Головне управління зарахувати до її страхового стажу період роботи в колгоспі імені "Петровського" Подільського (Котовського) району Одеської області з 1985 по 1990 роки. На підтвердження зазначеного стажу роботи позивачем було надано трудову книжку колгоспника № 84 від 28.05.1985. Проаналізувавши записи, внесені до зазначеної трудової книжки, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області дійшло висновку про неможливість зарахування до страхового стажу періоду роботи Позивача у колгоспі за 1985-1990 роки. Така неможливість обумовлена недотриманням положень законодавства під час внесення відповідних записів про періоди трудової діяльності.

При цьому, представник наголосив, що в наданій позивачем трудовій книжці за період трудової діяльності з 01.07.1978 по 29.11.1979 у графі № 4 відсутні будь-які відомості щодо документів, на підставі яких внесено записи про трудову діяльність особи в колгоспі.

Відтак, належними документами, наявними в пенсійній справі позивача, не підтверджується факт її роботи в колгоспі імені "Петровського" за період з 1985 по 1990 роки.

29.03.2024 від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник зазначив, що з метою підтвердження стажу роботи в колгоспі разом з заявою про призначення пенсії позивачем надано трудову книжку колгоспника № 84 від 28.05.1985, проте до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі імені Петровського Подільського (Котовського) району Одеської області з 1985 по 1990 роки у зв`язку з порушенням вимог законодавства під час внесення відповідних записів до трудової книжки. Вищевказаний період роботи позивача не підтверджений довідками, у яких зазначено з якого року колгоспник є членом колгоспу, кількість нарахованих трудоднів або відпрацьованих людиноднів та підстави для видачі таких довідок. Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії складає 25 років 11 місяців 3 дні, що є не достатнім для призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону № 1058.

Таким чином, представник зазначив, що позивач не набула необхідного страхового стажу (30 років), а тому, приймаючи оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії, відповідач діяв виключно у спосіб та в межах своїх повноважень.

ІІІ Процедура та рух справи

04.03.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

26.01.2024 позивач вернувся до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви позивач додав, зокрема: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, довідку про зміну назви організації № 16-27/404, довідку про прийняття на роботу (навчання) № 08-01-20/221, довідку про місце проживання (реєстрації особи) №24-25/11, документи про стаж № 16-27/403, трудову книжку № 84, свідоцтва про народження дитини № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем, Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, та прийнято рішення № 84 від 02.02.2024, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що до загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно з записами трудової книжки колгоспника від 28.05.1985 № 84 за 1985-1990 роки, оскільки вищевказаний період не підтверджений довідками з зазначенням періоду перебування членом колгоспу, кількість нарахованих трудоднів або відпрацьованих людино-днів та підстави для видачі довідки.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (ч.1 ст.26).

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років (ч.2 ст.26).

Як видно з паспорта позивача, вона народилась 04.11.1963. Отже, 60-ти років позивач досяг у 2023 році, тому для призначення пенсії за віком позивач повинен мати 30 років страхового стажу.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 02.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» (в редакції від 15.08.1990), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх у члени колгоспу. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року обчислюється за фактичною тривалістю роботи тільки тоді, коли член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, такі записи, про роботу в якості членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників. Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві (п.2.17).

Таким чином, до стажу роботи зараховується робота, у тому числі, на підставі членства в колгоспах. При цьому, записи про роботу як членів колгоспу заноситься до трудової книжки до занесення відомостей про роботу у колгоспі.

Так, трудова книжка колгоспника позивача від 28.05.1987 № 84 містить запис (мовою трудової книжки): год вступления в члены колхоза: 1982, февраль.

Крім цього, трудова книжка щодо спірного періоду містить такі записи:

1) дата запису (рік, місяць і число) 28.05.1987:

- за який рік надаються дані: 1985, в якості кого працював: секретар, кількість відпрацьованих людино-днів за рік: 185, встановлений мінімум трудоднів (або людино-днів) за рік: 220;

- за який рік надаються дані: 1986, в якості кого працював: секретар-касир, кількість відпрацьованих людино-днів за рік: 295, встановлений мінімум трудоднів (або людино-днів) за рік: 220;

При цьому, у трудовій книжці колгоспника вказано (мовою трудової книжки): не выработала минимум в/д за 1984, 1985 г. по ув. причине ип № 1 от 24.01.1986.

2) дата запису 12.03.1987:

- за який рік надаються дані: 1987, в якості кого працював: секретар-касир, кількість відпрацьованих людино-днів за рік: 285, встановлений мінімум трудоднів (або людино-днів) за рік: 200;

- за який рік надаються дані: 1989, в якості кого працював: відсутні дані, кількість відпрацьованих людино-днів за рік: 365, встановлений мінімум трудоднів (або людино-днів) за рік: відсутні дані;

3) дата запису 11.03.1991:

- за який рік надаються дані: 1990, в якості кого працював: відсутні дані, кількість відпрацьованих людино-днів за рік: відсутні дані, встановлений мінімум трудоднів (або людино-днів) за рік: відсутні дані.

Суд звертає увагу, що трудова книжка колгоспника містить запис про членство позивача в колгоспі, робота позивача в колгоспі підтверджується записами у його трудовій книжці колгоспника, яка є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. При цьому, трудова книжка колгоспника свідчить про те, що позивач виконував норму з відпрацьованих людино-днів.

За 1989 рік трудова книжка не містить відомостей про встановлений мінімум трудоднів (або людино-днів за рік), але містить запис про кількість відроблених позивачем людино днів за рік 365, що з огляду на положення статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є підставою для зарахування стажу роботи позивача в колгоспі за фактичною тривалістю роботи.

Щодо відсутності записів за 1990 рік про кількість відпрацьованих людино-днів за рік та встановлений мінімум трудоднів (або людино-днів) за рік, суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Водночас, відповідачем не доведено, що позивач, як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудоднів або людино-днів за рік.

У свою чергу, відповідач в оскаржуваному рішенні вказав, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі згідно з трудовою книжкою колгоспника № 84 за 1985-1990 роки, оскільки вищевказаний період не підтверджений довідками з зазначенням періоду перебування членом колгоспу, кількість нарахованих трудоднів або відпрацьованих людино-днів та підстави для видачі довідки. Отже, відповідач взагалі не надав оцінки записам трудової книжки колгоспника, яка надана позивачем, і яка містить записи про членство позивача у колгоспі та відпрацьовані людино дні.

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача у колгоспі за період роботи за 1985-1990 роки, суд приходить до висновку, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не врахував до страхового стажу роботи позивача вказаний період його роботи в колгоспі імені «Петровського» Подільського (Котовського) району, Одеської області.

Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги належать до задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 84 від 02.02.2024 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи, за 1985-1990 роки у колгоспі імені «Петровського» Подільського (Котовського) району Одеської області.

4.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять),20 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адреса: вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65012; .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адреса: 84121, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, .

Суддя Оксана БОЙКО