Справа № 480/1679/24
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2024 року Справа № 480/1679/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1679/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.01.2024.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 04.12.2017 взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання в місті Суми.
16.01.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.01.2024 № 58 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю довідки - атестату про припинення виплати раніше призначеної пенсії.

ОСОБА_1 вважає таке рішення протиправним, оскільки витребування пенсійної справи позивача у органу пенсійного фонду за попереднім місцем її проживання покладається на орган, що призначає пенсію.

Позивач вважає, що досягнувши віку 66 років та за наявності страхового стажу більше 46 років вона має право на призначення пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому, прийняте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області рішення, яким відмовлено у призначенні такої пенсії порушує її право на соціальний захист, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не надало відзиву на позов без поважних причин.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у поданому до суду відзиві на позов зазначає, що позивачем не було подано необхідних документів для призначення пенсії, зокрема відсутня довідка-атестат про припинення виплати раніше призначеної пенсії. Крім того, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 у 2014 році вже призначена пенсія Нахімовським РУПФ м. Севастополь, про що свідчить відповідний штамп у трудовій книжці. Тому вже призначена пенсія може бути тільки поновлена, а призначення пенсії повторно не допускається.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, з 16.09.2011 її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області 21.11.1997.

Згідно з довідкою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради 04.12.2017 № ОСОБА_1 взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання в місті Суми.

16.01.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.01.2024 № 58 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю довідки-атестата про припинення виплати раніше призначеної пенсії.

Крім того, в трудовій книжці від 03.09.1975 та у вкладиші трудової книжки НОМЕР_2 від 13.06.2008 присутня відмітка про призначення позивачу пенсії Нахімовським РУПФ м. Севастополя у 2014 році.

Вважаючи таке рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 1.1 Розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 1.5 Розділу І Порядку №22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234.

Внутрішньо переміщені особи (крім осіб, зазначених в абзаці двадцять четвертому пункту 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509) подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (п. 1.8 Розділу І Порядку №22-1).

За приписами п. 4.2. Розділу 4 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Згідно з п. 2.28 Розділу 2 Порядку №22-1 інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Відповідно до абзацу 4 п. 1.8 Розділу І Порядку 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Положенням підпункту 9 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Аналіз положень Порядку №22-1 дозволяє зробити висновок, що на орган Пенсійного фонду, який приймає заяву покладається обов`язок надати допомогу заявнику в оформленні документів, витребування додаткових документів, надсилання відповідних запитів до державних органів, а також надсилання запиту до органів пенсійного забезпечення російської федерації щодо надання відомостей про те, чи особа перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії чи ні. Разом з тим, вказаний порядок покладає обов`язок і на заявника щодо надання відповідних правдивих доказів на підтвердження права на пенсію, як громадянина України, зокрема заяви про відсутність громадянства держави-окупанта.

Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", який з 22.11.2014 набрав чинності та яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Таким чином, призначення (поновлення виплати) пенсій особам, які проживали на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, залишили її та зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади виконують свої повноваження, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває до цього часу, акціонерне товариство Укрпошта з 24.02.2022 тимчасово припинило приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації. Тому відповідач не може з об`єктивних причин надіслати до компетентного органу російської федерації відповідний запит та отримати підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.

Разом з тим, така обставина не може бути підставою для обмеження права особи на соціальний захист.

Заява про призначення пенсії за віком громадянам України, які проживали та набули права на пенсію на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополі, а згодом змінили місце проживання та зареєструвалися на підконтрольній території України, може розглядатися органами Пенсійного фонду України на загальних підставах згідно Закону № 1058-IV.

Відсутність документів на підтвердження припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації та неможливість отримання пенсійної справи пенсіонера, не може бути підставою для позбавлення його (її) права на пенсію в Україні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

У пункті 333 цього рішення ЄСПЛ зазначив: «Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Вона повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою України та з 04.12.2017 її було взято на облік, як внутрішньо переміщену особу за фактичним місцем проживання в місті Суми.

Відповідачами не заперечується та обставина, що на час звернення до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком від 16.01.2024 ОСОБА_1 досягла необхідного віку та вона має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV (згідно оскаржуваного рішення вік заявника 66 років 3 місяці, страховий стаж становить 46 років 3 місяці 24 дні).

Разом з тим, у трудовій книжці позивача від 03.09.1975 та у вкладиші трудової книжки НОМЕР_2 від 13.06.2008 дійсно присутня відмітка про призначення пенсії Нахімовським РУПФ Севастополя у 2014 році.

Втім, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю довідки-атестата про припинення виплати раніше призначеної пенсії.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 9 пункту 2.1. Розділу ІІ Порядку №22-1 для отримання такої довідки орган, що призначає пенсію зобов`язаний направити запит щодо перебування позивача на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувача пенсії та саме відповідач, а не позивач долучає одержаний на запит документ.

Відтак, обов`язок щодо долучення довідки-атестата про припинення виплати раніше призначеної позивачу пенсії покладено саме на орган, що призначає пенсію.

Отже, неможливість направлення такого запиту та отримання відповіді на нього через військову агресію російської федерації проти України, не є правовою підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії.

Крім того, варто зауважити, що оскаржуване рішення не містить таких підстав відмови у призначенні пенсії позивачу на які відповідач посилається у відзиві, а саме щодо недопущення призначення пенсії повторно, оскільки вже призначена пенсія може бути тільки поновлена.

Таким чином, таке рішення не відповідає критеріям визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 22.01.2024 № 58 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося, 16.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Таким чином, правова категорія "призначення пенсії" використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення/поновлення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Водночас до суду не надано доказів того, що на виконання вимог пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" органом Пенсійного фонду під час розгляду зави позивача про призначення пенсії отримано та досліджено відомості, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 1.8 Порядку 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково.

Проте, в порушення пункту 1.8 Порядку 22-1 відповідачами не надано ОСОБА_1 письмового повідомлення з переліком документів, які їй необхідно подати додатково для призначення пенсії.

У зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 такого повідомлення, відповідачами було позбавлено позивача права знати які додаткові документи їй необхідно подати до органу Пенсійного фонду для реалізації права на пенсійне забезпечення.

Такі обставини свідчить про неналежний розгляд органом Пенсійного фонду заяви позивача про призначення пенсії.

Враховуючи викладене, у суду наявні підстави обрати такий спосіб захисту стверджуваного порушення прав позивача як зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2024 про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Відтак вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком не підлягають задоволенню, як передчасні.

Враховуючи часткове задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн, сплачених за квитанцією від 04.03.2024.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська область, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.01.2024 № 58 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2024 про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська область, ).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар