Справа № 761/18501/24
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/449/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Волошина В.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У травні 2024р. ОСОБА_1 , звернувся до Шевченківського районного районного суду міста Києва, в порядку адміністративного судочинства, з позовом до Начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просив суд:

-відмову у взятті позивача на квартирний облік надану Начальником відділу обліку та розподілу житлової площі №28-74 від 07 березня 2024р. вважати безпідставною;

-зобов`язати Начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації взяти позивача із сім`єю на квартирний облік, як громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 22 грудня 2023р. (з часу, коли позивач звернувся до центру надання адміністративних послуг та надав відповідні документи).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву було передано для розгляду судді Волошину В.О.

Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства, посилаючись на норми КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У свою чергу п. 2) ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Публічно-правові відносини можна визначити як врегульовані правом суспільні відносини, що складаються в процесі здійснення державою, її органами та посадовими особами, іншими суб`єктами владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Правовідносини, які складають предмет цієї справи є приватно-правовими, оскільки випливають з відносин щодо забезпечення позивача, як особи, яка потребує поліпшення житлових умов, житлом.

Житлові спори являють собою особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що спори щодо забезпечення позивача, як як особи, яка потребує поліпшення житлових умов, житлом, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо майнового права на житло.

Враховуючи те, що спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених житлових прав позивача, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018р. у справі № 823/25/16, від 05 березня 2020 року у справі № 826/7907/18 та від 08 листопада 2023р. у справі №440/5484/22.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 24 рішення від 20 липня 2006р. у справі Сокуренко і Стригун проти України Європейський суд з прав людини вказав, що фраза судом встановленим законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978р. у справі Занд проти Австрії зазначив, що поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки спір між позивачем та відповідачем позбавлений ознак публічно-правового, то його не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За змістом п. 1) ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження, оскільки цей спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 20, 171, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовною заявою в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: