Справа № 200/5202/23
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року справа №200/5202/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі № 200/5202/23 (головуючий І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.06.2023 року по 14.07.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 календарних років, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за 45 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за 56 невикористаних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року;

- зобов`язати здійснити перерахунок грошового забезпечення з 01.06.2023 року по 14.07.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 календарних років, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за 45 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022- 2023 роки, грошової компенсації за 56 невикористаних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2023 року позов задоволено:

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 01.06.2023 року по 14.07.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 календарних років, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за 45 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за 56 невикористаних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2023 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року;

- зобов`язано відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивачу з 01.06.2023 року по 14.07.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 календарних років, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за 45 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за 56 невикористаних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням виплачених сум.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову через порушення норм матеріального, процесуального права.

Апелянт вважає, що згідно з Постановою КМУ № 704 (в редакції Постанови КМУ № 103), яка була чинною станом на 01.01.2020 року, розрахунковою величиною для визначення

розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Усі розрахунки які були здійсненні при звільненні позивача з військової служби за 2023 рік були здійснені в повному обсязі у відповідності до чинного законодавства. Розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням здійснювався у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 чинної на момент звільнення позивача.

Щодо перерахунку грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 календарних років, грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій у період з 8 березня 2022 року по 01.05.2023 року.

Відповідно до листа помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 08.03.2022 року №154/181/1-182 військова частина НОМЕР_1 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до листа помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 24.06.2022 року №154/181/2-392 військова частина НОМЕР_1 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 з 1 липня 2022 року.

Відповідно до листа помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 26.04.2023 року №154/181/2-544 військова частина НОМЕР_1 знімається з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_3 з 1 травня 2023 року.

Тобто у період з 8 березня 2022 року по 1 травня 2023 року військова частини НОМЕР_1 знаходилась на фінансовому забезпечені у військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та не здійснювала нарахувань та розрахунків у зазначений період.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19 виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Отже на підставі вище викладеного, Військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у справі за період з 08.03.2022 року по 01.05.2023 року.

Належними відповідачами по справі є військова частина НОМЕР_3 та військова частина НОМЕР_2 за відповідні періоди.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2020 № 115 позивача зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення ВВЧ А1275 з тарифним розрядом №9, з посадовим окладом 3170 грн на місяць, шпк «сержант».

Позивача 16.04.2022 року призначено на посаду головного сержанта-командира кулеметного відділення взводу вогневої підтримки 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . Встановлено тарифний розряд №10 з посадовим окладом в розмірі 3260 гривень на місяць, ВОС- 101975М/182, шпк «старший сержант».

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.07.2023 №167 старшого сержанта ОСОБА_2 звільнено у відставку. Цим наказом передбачено:

- виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, передбаченої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260. Календарна вислуга років у Збройних Силах України станом на 14 липня 2023 року становить - 06 років 05 місяців.;

- відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплату грошової компенсації за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 рік.;

- виплату грошової компенсації за 56 невикористаних діб додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та на підставі зразкового рішення Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №3620/4218/18. Статус учасника бойових дій отримав 7 квітня 2016 року, посвідчення серія НОМЕР_4 .;

- виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у сумі 28616,30 грн.;

- виплату 23113,26 грн. за невидане у користування майно на підставі довідки-розрахунку вартості майна речової служби військової частини НОМЕР_1 (вх.№7 від 13.07.2023 року).;

- виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у сумі 28616,30 грн.

При звільненні з військової служби позивачу було виплачено грошову компенсацію, виходячи з місячного грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем у відзиві. У відзиві також зазначено, що 27.05.2022 ОСОБА_2 було присвоєно чергове військове звання «старший сержант». Відповідач вказує, що на момент звільнення позивача з військової служби розмір його окладу за військовим званням становив 810 грн (1762*0,46).

Згідно довідки про нарахування та виплати грошового забезпечення та інших виплат при звільнені військовослужбовця старшого сержанта ОСОБА_2 при звільненні згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14 липня 2023 року №167 було здійснено наступні виплати:

- оклад за військовим званням за період з 01 липня 2023 року по 14 липня 2023 року з розрахунку 810 грн. на місяць у сумі 365 грн. 81 коп. (810/31*14 = 365,81);

- посадовий оклад за період з 01 липня 2023 року по 14 липня 2023 року з розрахунку 3260 грн. на місяць у сумі 1472 грн. 26 коп. (3260/31*14 = 1472 грн. 26 коп.);

- надбавку за вислуги років за період з 01 липня 2023 року по 14 липня 2023 року з розрахунку 30% на місяць у сумі 551 грн. 42 коп. (365,81+1472,26)*30% = 551,42);

- надбавку за особливості проходження служби за період з 01 липня 2023 року по 14 липня 2023 року з розрахунку 87,8 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років на місяць у сумі 2097 грн. 97 коп. (365,81+1472,26+551,42)*87,8% = 2097,97);

- щомісячну премію за період з 01 липня 2023 року по 14 липня 2023 року у розмірі 573% посадового окладу на місяць у сумі 8436 грн. 05 коп. (1472,26*573% = 8436,05);

- одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за шість календарних років вислуги у Збройних Силах України у сумі 85848 грн. 90 коп. (28616,30*300% = 85848,90);

- грошову компенсацію за 45 (сорок п`ять) діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки у сумі 41539 грн. 79 коп. (28616,30/31*45 =41539,79);

- грошову компенсацію за 56 (п`ятдесят шість) діб невикористаної додаткової відпустки у сумі 51693 грн. 96 коп. (28616,30/31*56 = 51693,96);

- грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у сумі 28616 грн. 30 коп.;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у сумі 28616 грн. 30 коп.

Всього було нараховано виплат на суму 249238 грн. 76 коп. та утримано військового збору 1,5% у сумі 3738 грн. 58 коп. Всього виплачено на картковий рахунок ПриватБанку військовослужбовця 245 500 грн. 18 коп.

Щодо правомірності дій відповідача з розрахунку розміру грошового забезпечення без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені та врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Згідно ч.ч. 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

КМУ прийнято постанову 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

За п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 704 (в первинній редакції від 30.08.2017 року), ця постанова набирає чинності 01 січня 2018 року.

Згідно п. 4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Отже, КМУ запроваджено дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

КМУ 21.02.2018 року прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), яка набрала чинності 24.02.2018 року.

За п. 6 Постанови № 103 внесені зміни до ряду постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі до Постанови № 704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018 р.

Також, пунктом 6 Постанови № 103 внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704, який викладено в наступній редакції:

«Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Крім того, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 до Постанови № 704 не вносилися.

За п. 4 Постанови № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, для складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за відповідною посадою, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, тоді як згідно з примітками до вказаних додатків розрахунковою величиною визначено відсотковий показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Отже, зміни до пункту 4 Постанови №704, внесені пунктом 6 Постанови № 103, з 29.01.2020 року не підлягають застосуванню.

Таким чином, з 29.01.2020 року відновлена юридична дія пункту 4 постанови КМУ № 704 у первісній редакції, що передбачає визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Отже, з 29.01.2020 року відновлена дія пункту 4 постанови КМУ № 704 в редакції, яка запроваджувала в якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою - мінімальний розмір заробітної плати.

Крім того, визнання Шостим апеляційним адміністративним судом протиправним та скасування пункту 6 Постанови № 103 не впливає на застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

З 01.01.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII, за п. 3 розділу ІІ якого мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ та пункту 4 Постанови № 704, в редакції до внесення змін Постановою №103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, перевагу належить віддати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили.

Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, в редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу не проводиться із використанням величини мінімальної заробітної плати.

Згідно п. 4 Постанови № 704, починаючи з 29.01.2020 року, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб:

- станом на 01 січня 2018 року встановлений в розмірі 1762,00 грн. (стаття 7 Закону України від 07.12.2017 р. № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік»);

- станом на 01 січня 2020 року встановлений в розмірі 2102,00 грн. (стаття 7 Закону України від 14.11.2019 р. № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік»);

- станом на 01 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270,00 грн. (стаття 7 Закону України від 15.12.2020 р. № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік»);

- станом на 01 січня 2022 року встановлений в розмірі 2481,00 грн. (стаття 7 Закону України від 02.12.2021 р. № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік») ;

- станом на 01 січня 2023 року встановлений в розмірі 2684,00 грн. (стаття 7 Закону України від 03.11.2022 р. № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік»).

Таким чином, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом № 2246-VIII на 01.01.2018 року є меншим, ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений, зокрема Законом № 2710-IX на 01.01.2023 року.

Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законами № 294-IX, № 1082-IX, № 1928-IX, № 2710-IX у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду в постанові від 02.08.2022 року у справі № 440/6017/21.

Отже, право позивача на обрахунок грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (у спірному випадку станом 01.01.2023 року), з 29.01.2020 року є беззаперечним, оскільки обумовлене підвищенням прожиткового мінімуму та, відповідно, збільшенням розміру грошового забезпечення на підставі пункту 4 постанови КМУ №704, тому суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що не відбулось збільшення розмірів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та відсутність підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач, здійснивши розрахунок грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року без урахування вимог статей 43, 63 Закону № 2262-ХІІ, Постанови № 704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови № 704, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо посилання відповідача на постанову КМУ від 17.05.2023 року № 481, суд зазначає таке.

17.05.2023 року на веб-сторінці «Урядовий портал» (Єдиний веб-портал органів виконавчої влади України) розміщено повідомлення про прийняття Кабінетом Міністрів України постанови «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» від 12.05.2023 за № 481 (далі Постанова № 481, постанова Уряду України № 481).

Цією постановою Уряду України передбачено:

1. Скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (Офіційний вісник України, 2018 р., № 20, ст. 662).

2. Внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

3. Установити, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.

Щодо можливості застосування до спірних правовідносин норм Постанови № 481, суд зазначає наступне.

Згідно офіційного веб-порталу ВРУ коментована Постанова № 481 набрала чинності 20.05.2023 року (https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/481-2023-%D0%BF).

Крім того, жодним з положень Постанови № 481 не надано зворотної дії в часі застосування її приписів, зокрема й в період з 29.01.2020 року дня ухвалення Шостим апеляційним адміністративним судом постанови у справі №826/6453/18, якою залишено в силі рішення суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року за № 103, яким внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.

За загальними правилами застосування норм права в часі, відповідний нормативно-правовий акт врегульовує правовідносини із дати набрання ним чинності (в залежності від обставин опублікування тощо), із дати значно пізніше від дати прийняття і набрання чинності, вказівку про що містить такий акт, або із дати, яка в календарному застосуванні передує даті прийняття акту, відомості у зв`язку із чим повинні зазначатися в останньому.

За ч. 1 статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» № 794-VІІ від 27.02.2014 року постанови Кабінету Міністрів України набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Також, Кабінетом Міністрів України в постанові № 481 не розкрито зміст, яким чином врегульовувати спірні правовідносини щодо врахування сталої величини (1762 гривень) для розрахунку розмірів посадового окладу і окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, за період з 29.01.2020 року (дня ухвалення Шостим апеляційним адміністративним судом постанови у справі № 826/6453/18) до 12.05.2023 року (дня прийняття Постанови № 481).

Крім того, незважаючи на прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 481, Верховний Суд не змінив (не відступив) від своїх попередніх висновків щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах.

Для суду вимоги ч. 5 статті 242 КАС України є імперативними нормами процесуального закону.

Враховуючи відсутність в Постанові № 481 положень про її застосування з іншої дати, ніж дати набрання чинності, у суду відсутні підстави для висновку, відмінного від вищевикладеного, згідно усталеної практики Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про:

- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 01.06.2023 року по 14.07.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 календарних років, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за 45 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за 56 невикористаних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2023 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року;.

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивачу з 01.06.2023 року по 14.07.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 календарних років, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за 45 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022-2023 роки, грошової компенсації за 56 невикористаних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням виплачених сум.

Щодо надання апелянтом нових доказів, які не досліджувалися в суді першої інстанції та додані до апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.

Апелянт посилався на те, що у період з 8 березня 2022 року по 1 травня 2023 року військова частини НОМЕР_1 знаходилась на фінансовому забезпечені у військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та не здійснювала нарахувань та розрахунків у зазначений період. Отже, Військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у справі за період з 08.03.2022 року по 01.05.2023 року, належними відповідачами по справі є військова частина НОМЕР_3 та військова частина НОМЕР_2 за відповідні періоди.

До апеляційної скарги додано такі докази, які не надано до суду першої інстанції відповідачем:

- копія листа помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 08.03.2022 року №154/181/1-182 військова частина НОМЕР_1 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 .

- копія листа помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 24.06.2022 року №154/181/2-392 військова частина НОМЕР_1 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 з 1 липня 2022 року.

- копія листа помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 26.04.2023 року №154/181/2-544 військова частина НОМЕР_1 знімається з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_3 з 1 травня 2023 року.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про прийняття доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, варто враховувати приписи ч.4 ст.308 КАС України.

Отже, апелянт має обгрунтувати поважність причини, з яких такі докази не могли бути надані до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі немає жодних обгрунтувань причин неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що на дату подання відповідачем відзиву на позовну заяву від 18.10.2023 року, який надійшов до суду 24.10.2023 року, в розпорядженні відповідача вже знаходилися вищеперелічені листи з інформацією щодо фінансового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 , тому ненадання цих письмових доказів без поважних причин до суду першої інстанції, апеляційний суд розцінює як неналежне виконання своїх посадових обов`язків службових осіб суб`єкта владних повноважень та неналежну організацію роботи.

Враховуючи імперативність вимог ч. 4 ст. 308 КАС України, апеляційний суд не приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції (копії листів помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 08.03.2022 року №154/181/1-182, помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 24.06.2022 року №154/181/2-392,помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 26.04.2023 року №154/181/2-544, оскільки учасник справи не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі № 200/5202/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 12 червня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко