Справа № 160/8058/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2024 року Справа № 160/8058/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
29.03.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, з вимогами:
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 28.02.2024 р. №039885, винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
В обґрунтування позивних вимог зазначає, що на підставі акта №038026 від 28.02.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті було складено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №039885, якою з позивача стягнуто адміністративно - господарський штраф у розмірі 34 000,00 грн. однак на переконання позивача вказана постанова є протиправною, оскільки її було винесено з порушенням норм матеріального права з огляду на те, що перевезення пасажирів за напрямом Кишинів (Молдова) - Дніпро (Україна ), яке виконувалося з 17.02.2024 по 18.02.2024 здійснювалося легковим автомобілем, а не автобусом, вважає, що дозвіл іноземної країни для виконання вказаної категорії міжнародних перевезень не потрібен.
Ухвалою суду від 02.04.2024 відкрито провадження у справі, та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач 02.04.2024 повідомлений про відкриття провадження у справі, про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.
Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату ухвалення рішення відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, основний вид економічної діяльності: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
Відповідно до витягу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбеспека) від 29.02.2024 дозволений вид робіт внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення; міжнародні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , власником транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2009 року випуску, марки VOLKSWAGEN CRAFTER є ОСОБА_1 . Особливі відмітки: загальний легковий універсал.
Згідно до подорожнього листа легкового автомобіля №1701 від 17.01.2024 в період з 17.01.2024 по 18.01.2024 транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2009 року випуску, марки VOLKSWAGEN CRAFTER здійснювалось перевезення пасажирів за напрямом: Кишинів (Молдова) Дніпро (Україна).
18.01.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на автомобільній дорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 916 км. + 897 м. на підставі направлення на рейдову перевірку від 11.01.2024 №000121 проведена перевірка транспортного засобу марки VOLKSWAGEN легковий універсал, номерний знак НОМЕР_2 .
За результатами зазначеної перевірки складено акт №038026, зі змісту якого вбачається, що під час перевірки виявлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших законодавчих актів України у сфері перевезення пасажирів, а саме: при виконанні резидентом України міжнародних перевезень пасажирів відсутній дозвіл іноземних країн, чим порушено вимоги ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч.1 абз. 6 виконання резидентами України міжнародних перевезень пасажирів без документів визначених ст. 53 цього Закону, а саме: відсутній дозвіл іноземних країн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Пунктом 3 Порядку №1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно із пунктами 12, 14 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.
Згідно з пунктом 22 Порядку №1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Статтею 34 Закону №2344-III встановлені вимоги до автомобільного перевізника, згідно яких він зобов`язаний: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Згідно з частиною 1 статті 53 Закону №2344-III організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.
До міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки.
Частина 4 статті 53 вказаного Закону визначає перелік документів, на підставі яких виконуються міжнародні перевезення пасажирів резидентами України.
Зокрема, при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.
Згідно з статтею 1 Закону №2344-ІІІ міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.
З матеріалів справи вбачається, що суб`єктом господарювання здійснювалось міжнародне перевезення пасажирів за маршрутом Кишинів (Молдова) Дніпро (Україна).
Як вбачається з акта перевірки №№038026 від 18.01.2024, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області зафіксовано, що у водія автомобіля VOLKSWAGEN легковий універсал, номерний знак НОМЕР_2 відсутній дозвіл іноземних країн.
Згідно із частиною 1 статті 55 Закону №2344-ІІІ види дозвільних документів та порядок їх розподілу, видачі та використання українськими перевізниками при перевезенні по території іноземних країн визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, з урахуванням вимог законодавства України та законодавства країни, по території якої буде здійснюватися перевезення.
При цьому, процедуру оформлення і видачі дозволів на поїздку територією іноземних держав під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні (далі - дозвіл), їх обміну та обліку встановлює Порядок оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку, затверджений наказом Міністерства транспорту України від 20.08 2004 № 757 (у редакції наказу від 19 04.2013 № 239) (далі Порядок № 757).
Згідно з пунктом 1.3. Порядку № 757, перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом територією іноземних держав або транзитом через їхні території здійснюється автомобільними перевізниками згідно з вимогами міжнародних договорів України та на підставі належним чином оформлених відповідних дозволів, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом між пунктами, розташованими на території іноземної держави, заборонено, якщо на це не отримано відповідного дозволу компетентного органу іноземної держави згідно з вимогами міжнародних договорів України (пункт 1.4 Порядку №757)
Відповідно до пункту 3.2 Порядку №757 дозволи для перевезення вантажів оформлюються і видаються водію автомобільного транспортного засобу (автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі) (далі - уповноважена особа) на підставі усного звернення, письмової заяви або замовлення бланку дозволу в електронній формі, в яких зазначаються найменування (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) автомобільного перевізника та його місцезнаходження (місце проживання), відомості щодо автомобільних транспортних засобів (номерні знаки, вантажопідйомність, повна маса), маршруту руху із зазначенням країн відправлення та призначення, а також країн прямування автомобільного транспортного засобу, вантажу (вага, загальна кількість), видів дозволів, які бажає отримати автомобільний перевізник, та пункт видачі дозволів.
Для оформлення та видачі дозволу при усному зверненні, поданні письмової заяви та замовленні бланку дозволу в електронній формі у пункті видачі дозволів уповноважена особа пред`являє оригінали документа, що посвідчує особу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, документа на вантаж (за винятком здійснення порожньої подачі транспортного засобу на завантаження до країни відправлення), сертифікатів відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Автомобільний перевізник забезпечується дозволами, передбаченими законами або міжнародними договорами України з питань міжнародних перевезень, необхідними йому тільки для конкретної поїздки, за наявності залишку дозволів та за умови пред`явлення в пункті видачі дозволів усіх отриманих раніше дозволів на автомобільний транспортний засіб.
Порядок організації регулярних, нерегулярних і маятникових перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні затверджений наказом Міністерства транспорту України від 09.02.2004 №75 (далі - Порядок №75).
Пунктом 6.1 Порядку №75 визначено, що нерегулярні та маятникові перевезення, які здійснюються з використанням українськими перевізниками та іноземними перевізниками шляхових листів груп пасажирів (зразок у додатку 9), звільняються від дозволів, якщо інше не передбачене міжнародними угодами.
Основним нормативно - правовим актом, який регулює порядок міжнародних перевезень між Україною та Республікою Молдова є Угода між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про міжнародне автомобільне сполучення (Далі - Угода), яка
ратифікована Законом України N 1486-III «Про ратифікацію Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про міжнародне автомобільне сполучення» від 22.02.2000.
Відповідно до статті 1 Угоди договірні Сторони будуть взаємно сприяти здійсненню і розвитку автомобільного сполучення між обома країнами, а також транзитом по їх територіях в треті країни.
Частиною 1 статті 3 Угоди визначено, що перевезення пасажирів автобусами у відповідності з цією Угодою будуть здійснюватись на основі дозволів.
Частиною 2 статті 3 Угоди встановлено, що регулярні перевезення пасажирів автобусами повинні здійснюватись на основі дозволів, які видаються за взаємним погодженням компетентними органами Договірних Сторін. Компетентний орган кожної Договірної Сторони видає дозволи на ту дільницю маршруту, яка проходить по її території.
Частиною 3 статті 3 Угоди визначено, що дозволи не потрібні на виконання перевезень пасажирів автобусами:
а) коли група одного і того ж складу перевозиться на одному і тому ж автобусі на протязі всієї поїздки, починається і закінчується на території тієї Договірної Сторони, якій належить або за якою рахується автобус;
б) коли група одного і того ж складу перевозиться на одному і тому ж автобусі в одному напрямку на протязі всієї поїздки, ьцо починається на території одної Договірної Сторони, якій належить або за якою рахується автобус і закінчується на території другої Договірної Сторони.
Відповідно до статті 6 Угоди дозволи не потрібні для поїздок на легкових автомобілях.
Суд, погоджується з доводами позивача відносно того, що постановою Кабінету Міністрів України «Про впорядкування системи оформлення, видачі, використання та обліку дозволів на міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом» від 20.08.2004 № 757, а ні будь - який іншим нормативно - правовим актом не регулюється можливість видачі дозволів іноземної держави на міжнародні перевезення легковим автомобілем.
Отже, оскільки в період з 17.01.2024 по 18.01.2024 транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 2009 року випуску, марки VOLKSWAGEN CRAFTER загальний легковий універсал, здійснювалось перевезення пасажирів за напрямом: Кишинів (Молдова) Дніпро (Україна), дозволів іноземної держави на міжнародне перевезення був не потрібен.
Таким чином, постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу від 28.02.2024 №039885 є не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1211, 20 грн., що документально підтверджується квитанцією id № 8023-3882-7351-6316 від 20.03.2024.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №039885 від 28.02.2024, винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 травня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков