Справа № 300/2292/24
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"14" червня 2024 р. Справа №300/2292/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Бобров Ю.О., розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром з індексацією без обмеження сумою 1500 грн. з урахуванням вимог Постанови №168 та Постанови №185, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з індексацією без обмеження сумою 1500 грн. з урахуванням вимог Постанови №168 та Постанови №185 з 01.03.2024.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшло клопотання про зупинення, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у даній справі до набрання законної сили рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №320/8511/23. Відповідач вказав, що предмет спору у справі №320/8511/23 безпосередньо стосується правовідносин з приводу яких позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом. Зазначив, що оскільки формування відповідних правових висновків у справі № 320/8511/23 може вилинути на наслідки розгляду справи за №300/2292/24, то є необхідність зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/8511/23.
Позивачем подано клопотання відповідно до якої заперечив проти задоволення даної заяви, просив не зупиняти провадження у даній справі.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи та клопотання про зупинення провадження встановив наступне.
Пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі ; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зазначена норма передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, тобто мають преюдиційне значення для цієї справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у цій справі.
Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки набрання законної сили рішенням за результатом розгляду іншої справи, їх взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, та відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.
Судом встановлено, що у межах справи №320/8511/23 оскаржуються окремі положення постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, яка є нормативно-правовим актом. Рішенням суду першої інстанції по справі №320/8511/23, яке на даний час не набрало законної сили, окремі положення Постанови КМУ №168 було визнано протиправними та нечинними.
Водночас, з системного аналізу положень КАС України вбачається відмінність у правових наслідках визнання протиправним та скасування і визнання протиправним та нечинним відповідного адміністративного акта.
Так, відповідно до вимог ст.5 КАС України та ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до абзаців 3, 4 п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 Про судове рішення в адміністративній справі скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату ним чинності з моменту набрання відповідним судовим рішенням законної сили або з іншого, визначеного судом моменту.
Таким чином, визнаються протиправними та скасовуються індивідуальні акти, а нормативно-правові акти визнаються протиправними та нечинними. Такі відмінності у правовому регулюванні обумовлені тим, що відповідно до приписів нормативно-правових актів виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів невизначеного кола осіб. Відповідно, скасування нормативно-правового акту впливатиме на права, свободи, інтереси та обов`язки не лише позивача, а й інших осіб, а також поставить під сумнів легітимність дій та рішень, прийнятих на підставі скасованого нормативно-правового акту та може призвести до порушення необхідного балансу між захистом прав позивача та будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, які були учасниками правовідносин, у яких застосовано оскаржуваний нормативно-правовий акт; принципу правової визначеності.
У цьому контексті суд звертає увагу на те, що згідно положень ч.2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 320/8511/23, у випадку набрання ним законної сили, не вплине на вирішення даної справи, оскільки не має ретроактивної дії.
За таких обставин, суд не вбачає об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 320/8511/23, оскільки як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на даний час норми законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, були чинними, а зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у межах даної справи.
Таким чином, клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі є необґрунтоване, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 236, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зупинення провадження у справі № 300/2294/24 - відмовити.
Ухвала, окремо від рішення суду, не оскаржується і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Бобров Ю.О.