Справа № 600/4445/23-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4445/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

12 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТД ГРУП РІВНЕ" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТД ГРУП РІВНЕ" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТД ГРУП РІВНЕ", в якому просило суд:

- стягнути кошти з банківських рахунків та готівки ТОВ "СТД ГРУП РІВНЕ" в рахунок погашення податкового боргу в сумі 1439486,93 грн до державного бюджету;

- накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ "СТД ГРУП РІВНЕ", що знаходяться в банку, в межах суми податкового боргу в розмірі 1439486,93 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.01.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.01.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач направив податкову вимогу на адресу вул. Головна 47, м. Чернівці, хоча адреса відповідача вул. Головна 47 А, м. Чернівці. Оскільки податкова вимога була направлена не за адресою відповідача, вказана вимога є не врученою. Отже стягнення коштів та продаж майна може відбутись лише не раніше 60 календарних днів з моменту надсилання вимоги.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що за відповідачем обліковується податковий борг в розмірі 1439486,93 грн. Враховуючи те, що у встановлений законом строк, ігноруючи податкову вимогу, сума податкового боргу відповідачем добровільно не сплачена, необхідно стягнути дану заборгованість.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "СТД ГРУП РІВНЕ" зареєстроване та взяте на облік у податковому органі (адреса реєстрації вул. Головна, 47-А, м. Чернівці). Основним видом діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1439486,93 грн, зокрема :

- за результатами проведення документальної виїзної перевірки прийнятий акт №456/17-00-05-01/40481302 від 28.02.2020 року, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 12.03.2021 року № 1, яким застосовано за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 ПКУ, та згідно п.120-1.1 ст.120-1 та на підставі п.73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних штраф у сумі 1609955,32 грн., частина з якого у сумі 1 427 751,85 грн. на момент звернення до суду не сплачена. Зазначене податкове повідомлення-рішення було відправлене засобом поштового зв`язку та отримано відповідачем 18.03.2021 року;

- за результатами проведення камеральної перевірки прийнятий акт № 3061/24-13-04-09/40481302 від 12.10.2022 року, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 03.11.2022 року № 00004442/Ж10/24-13-04-09, яким застосовано за порушення строків подання податкової звітності (за квітень 2022 року), передбачених п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПКУ штраф у сумі 340,00 грн. за платежем податок на додану вартість, яке було відправлене засобом поштового зв`язку та отримано відповідачем 11.11.2022 року;

- за результатами проведення камеральної перевірки прийнятий акт № 3995/24-13-04-09/40481302 від 22.11.2022 р., на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Н" від 15.12.2022 року №00005417/Ж10/24-13-04-09, яким застосовано за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 ПКУ, та згідно п.120-1.1ст.120-1 ПКУ за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 32 календарних дні штраф в сумі 908,36 грн та за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 92 календарних дні штраф у сумі 4034,92 грн, яке було відправлене засобом поштового зв`язку та отримано останнім 19.12.2022 року. Загальна сума штрафу становить 1886,49 грн;

- за результатами проведення камеральної перевірки прийнятий акт № 3988/24-13-04-09/40481302 від 22.11.2022 р., на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "ПН" від 15.12.2022 року, №00005415/Ж10/24-13-04-09, яким застосовано за порушення строків подання податкової звітності з податку на додану вартість (за липень, серпень 2022 року), передбачених п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПКУ штраф у сумі 2040,00 грн, яке було відправлене засобом поштового зв`язку та отримано відповідачем 19.12.2022 року;

- за результатами проведення камеральної перевірки прийнятий акт № 4848/24-13-04-09/40481302 від 15.12.2022 р., на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Н" від 09.01.2023 року № 00000169/Ж10/24-13-04-09, яким застосовано за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 ПКУ, та згідно п.120-1.1 ст.120-1 ПКУ за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ 5921,47 грн штраф у сумі 2 368,59 грн, яке було відправлене засобом поштового зв`язку та отримано останнім 02.02.2023 року;

- за результатами проведення камеральної перевірки прийнятий акт № 104/24-13-04-09/40481302 від 13.01.2023 р., на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 17.02.2023 року № 000001208/Ж10/24-13-04-09, яким застосовано за порушення строків подання податкової звітності з податку на додану вартість (за листопад 2022 року), передбачених п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПКУ штраф у сумі 1020,00 грн., яке було відправлене засобом поштового зв`язку та отримано відповідачем 01.03.2023 року;

- за результатами проведення камеральної перевірки прийнятий акт № 780/24-13-04-09/40481302 від 21.02.2023 р., на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 13.03.2023 року № 000001728/Ж10/24-13-04-09, яким застосовано за порушення строків подання податкової звітності з податку на додану вартість (за березень, травень, грудень 2022 року), передбачених п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПКУ штраф у сумі 3060,00 грн, яке було відправлене засобом поштового зв`язку та отримано платником 16.03.2023 року;

- за результатами проведення камеральної перевірки прийнятий акт № 1928/24-13-04-09/40481302 від 21.03.2023 р., на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 11.04.2023 року № 000002945/Ж10/24-13-04-09, яким застосовано за порушення строків подання податкової звітності з податку на додану вартість (за червень 2022 року), передбачених п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПКУ штраф у сумі 1020,00 грн, яке було відправлене засобом поштового зв`язку та отримано відповідачем 17.04.2023 року.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми "Ю" №0-2413 від 28.03.2023 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу ТОВ "СТД ГРУП РІВНЕ" та вручене останньому, що підтверджується копією рекомендованого листа про вручення поштового відправлення.

Податкова вимога №0-2413 від 28.03.2023 року, відповідачем не оскаржувалася, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому - є узгодженою.

Станом на дату звернення позивача за відповідачем обліковується податковий борг зі сплати податку на додатну вартість у розмірі 1439486,93 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг відповідача підлягає стягненню в примусовому порядку, враховуючи встановлений факт наявності у відповідача податкового боргу, позов в частині накладення арешту на кошти та інші цінності боржника також належить задовольнити.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пунктом 36.1. статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.5. статті 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, вважається податковим боргом.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Статтею 202 ПК України визначено, що звітним (податковим) періодом є один календарний місяць з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

У відповідності до п. 203.1 ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У відповідності до п.54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно із пунктом 57.3. статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Враховуючи порядок узгодження податкових зобов`язань, які визначені контролюючим органом, у межах цієї справи не може бути надано оцінку правомірності прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, яким визначено грошове зобов`язання, оскільки така оцінка рішень контролюючого органу може бути надана лише під час безпосереднього оскарження рішень в адміністративному чи судовому порядку.

ТОВ "СТД ГРУП РІВНЕ" зверталось до Чернівецького окружного адміністративного з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 12.03.2021 року. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду по справі № 600/1865/21-а від 31.01.2022 р., яки залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2022 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постановою Верховного суду від 14.12.2023 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТД ГРУП РІВНЕ" залишено без задоволення. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі № 600/1865/21-а залишити без змін.

У відповідності д ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, сума заборгованості згідно податкового повідомлення рішення №1 від 12.03.2021 року на суму 1427751,85 грн є узгодженою та доказуванню не потребує.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України, відповідачу надіслано податкову вимогу форми Ю №0-2413 від 28.03.2023. Відповідно до норм статті 42 Податкового кодексу України вимога вважається врученою відповідачу 04.04.2023. Податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.

Однак відповідач не виконав її належним чином та не сплатив узгоджені грошові зобов`язання зі сплати податку.

Підпункт 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачає право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За змістом п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 ст. 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відтак, податковий борг відповідача підлягає стягненню в примусовому порядку.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

З урахуванням того, що податковий борг в розмірі 1439486,93 грн відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачений, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, позовні вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені п. 94.2 ст. 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Приписи ст. 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Відтак, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Згідно із п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Водночас ПК України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених п. 94.2 ст. 94 ПК України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

При цьому, необхідно враховувати, що сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.02.2019 р. у справі №813/4345/16, від 24.01.2019 р. у справі №809/161/13-а, від 19.09.2019 р. у справі №804/17275/14, від 17.09.2019 р. у справі №804/4273/13-а, і відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи встановлений факт наявності у відповідача податкового боргу, позов в частині накладення арешту на кошти та інші цінності боржника також належить задовольнити.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТД ГРУП РІВНЕ" залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.