Справа № 380/22243/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/22243/23 пров. № А/857/1753/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 380/22243/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Ланкевичем А.З. у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи)), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також ГУ ПФУ, відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачеві у призначенні та виплаті допомоги на поховання після смерті ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 ), що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати відповідача виплатити допомогу на поховання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ від 19.04.2023 року № ОР 23 «Про відмову у виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_1 » (далі також - Рішення).

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату допомоги на поховання від 18.04.2023 року, з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки суду щодо підстав визнання протиправним та скасування Рішення.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, оскільки вважає оскаржуване рішення безпідставним та необґрунтованим, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що на обліку у ГУ ПФУ перебував ОСОБА_2 (пенсійна справа № 145123), а у документах, наданих позивачем, засвідчено смерть ОСОБА_3 , відтак, у відповідача відсутні правові підстави для виплати ОСОБА_4 допомоги на поховання.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог учасниками справи не оскаржується, а тому в силу приписів частини першої статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, про що Відділом ЗАГС Червоноградського міськвиконкому Львівської області видано свідоцтво серії НОМЕР_1 від 30.07.1983 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ та з 02.04.2002 року отримував пенсію по ІІІ групі інвалідності, з 16.07.2007 року переведений на пенсію по віку відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі також Закон № 2262-ХІІ).

18.04.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила виплатити допомогу на поховання померлого пенсіонера, її чоловіка ОСОБА_2 . До заяви додала: копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 4; копію довідки про відкритий рахунок у банку; копію ID картки № НОМЕР_3 ; копію витягу з реєстру територіальної громади; копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Рішенням відмовлено позивачеві у виплаті допомоги на поховання. Зазначена відмова мотивована тим, що

«… Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта.

При нарахуванні допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 виявлено факт, що в електронній пенсійній справі наявна копія паспорта ОСОБА_2 № НОМЕР_4 , а у документах, наданих ОСОБА_4 , засвідчено про смерть ОСОБА_2 ».

Вважаючи Рішення відповідача щодо відмови у виплаті допомоги на поховання протиправним, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач була позбавлена можливості подати документи, які усувають виявлені розбіжності, а тому прийняте відповідачем Рішення є передчасним.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також Закон № 1058-IV) до соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.

Згідно з статтею 53 Закону № 1058-IV у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Порядок звернення за допомогою на поховання визначено розділом V Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (далі також - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 5.1 розділу V Порядку № 22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.

Відповідно до пункту 5.2 розділу V Порядку № 22-1 заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.

Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).

Пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку встановлено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Отже, перед тим, як прийняти рішення за результатами розгляду заяви про призначення допомоги на поховання, працівник структурного підрозділу, який здійснював прийом та обслуговування осіб, в силу вимог пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1, мав би перевірити відповідність даних, що вказані у поданих документах для отримання допомоги на поховання, паспортним даним та інформаційним реєстрам чи базам даних Пенсійного фонду та, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів, повідомити про це заявника (для дооформлення документів або надання додаткових документів).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач була позбавлена можливості подати документи, які усувають виявлені розбіжності, а тому прийняте відповідачем Рішення є передчасним.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) виклав окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування». Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний та послідовний спосіб.

Відповідно до вимог пунктів 3,4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату допомоги на поховання від 18.04.2023 року, з урахуванням наданої у рішенні суду правової оцінки щодо підстав визнання протиправним та скасування Рішення.

Водночас, як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.

Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 380/22243/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар