Справа № 240/4215/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/4215/24

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення, оформлене листом №1961/14 від 02.01.2024 року, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, щодо відмови у здійснені виплати коштів в повному розмірі, в якості грошового забезпечення перебуваючого у полоні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виплату коштів в повному розмірі, в якості грошового забезпечення перебуваючого у полоні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач є матір`ю ОСОБА_2 , військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , який вважається з 16.11.2023 року зниклим безвісті поблизу населеного пункту Вербове Запорізької області, а в подальшому - перебуває у полоні. Позивач вважає, що особисто має право на виплату коштів в розмірі грошового забезпечення сина, який перебуває у полоні, так як у сина відсутні дружина, діти та батько. На звернення до Відповідача про виплату таких коштів Позивач отримала лист від 11.12.2023 року, в якому повідомлялося про необхідність подання додатково доказів на підтвердження відмови батька військовослужбовця, що перебуває у полоні, в отриманні таких коштів, або позбавлення його батьківських прав.

Позивач надала Відповідачу витяг із державного реєстру актів цивільного стану про відсутність у сина дружини та дітей та про те, що батько ОСОБА_2 записаний зі слів матері, але Відповідач повторно листом від 02.01.2024 року відмовив у виплатах. Такі дії Відповідача Позивач вважає протиправними, так як Позивач має законне право на виплату коштів в розмірі грошового забезпечення сина, який перебуває у полоні.

Ухвалою суду від 11.03.2024 року після усунення недоліків позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , направив до суду відзиви на позовну заяву, в яких проти позову заперечив і зазначив, що Позивачу згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024 року №65 з 20.01.2024 року здійснюються виплати в розмірі 50% від грошового забезпечення сина ОСОБА_2 , який перебуває у полоні.

Відповідач вважає, що у відповідності до вимог Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016р., такі кошти виплачуються батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Позивачем не надано доказів щодо відмови другого із батьків на отримання таких коштів або про його позбавлення батьківських прав.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 і з 16.11.2023 року вважається таким, що захоплений у полон.

Відповідно до позовних вимог Позивач, ОСОБА_1 вважає, що як мати ОСОБА_2 має право на отримання коштів в розмірі грошового забезпечення сина, в тому числі з урахуванням додаткових та інших видів грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що отримував син до захоплення в полон.

Відповідно до доводів Відповідача, наведених у відзиві, Відповідач не заперечує, що ОСОБА_2 не перебуває у шлюбі і не має дітей, та щодо права Позивача на виплату таких коштів, але лише в розмірі 50% таких коштів.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав виплати грошового забезпечення військовослужбовців, в тому числі захоплених в полон, регулюються правовими нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

За приписами абзацу першого частини шостої статті 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Суд враховує, що на виконання вказаної правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016р. затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (надалі - Порядок №884).

Як зазначено в п3 цього Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

За приписами п.4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (п.7 Порядку №884).

Суд вважає безпідставними доводи Відповідача щодо неврахування при вирішенні даного спору вимог статті 135 Сімейного кодексу України з огляду на таке.

Правові норми статті 135 Сімейного кодексу України врегульовують відносини щодо запису про батьків дитини, якщо батьківство чи материнство не встановлене.

Із долученого до позову та дослідженого судом витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 21.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матір`ю є ОСОБА_3 , а запис про його народження із зазначенням відомостей про батька зроблено відповідно до вимог частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

За приписами цієї правової норми (частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Тобто, законодавець зазначає, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, заяви батька про визнання батьківства, спільної заяви батька дитини та чоловіка, який перебуває у шлюбі з її матір`ю, то за заявою матері прізвище батька дитини зазначається за прізвищем матері, а ім`я та по батькові - за бажанням матері.

В розумінні вимог частини першої статті 135 Сімейного кодексу України запис про батька дитини не ототожнюється із конкретною фізичною особою.

Такий запис не породжує та не встановлює жодних взаємних прав та обов`язків між народженою дитиною та особою, яка вказана в записі, так як ні державою ні вказаною особою не визнано батьківство цієї особи відносно народженої дитини.

Суд враховує, що на день народження Позивач не перебувала у шлюбі і мала прізвище ОСОБА_4 .

Як зазначено в дослідженій судом копії свідоцтва про шлюб, Позивач 24.11.2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , що стало підставою для зміни її прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_6 .

Одночасно суд враховує, що приписи Порядку №884 надають право Відповідачу самостійно отримувати з державних реєстрів, в тому числі із Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інформацію щодо осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовців, шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством.

Зазначене свідчить, що вимоги Відповідача, наведені в листах від 11.12.2023 року та від 02.01.2024 року щодо надання Позивачем додатково певної інформації відносно батька ОСОБА_2 є такими, що прямо протирічать вимогам чинного законодавства, Порядку №884, а тому є протиправними.

Таким чином, Відповідачем порушено право Позивач на виплату з 16.11.2023 року грошового забезпечення ОСОБА_2 , який захоплений в полон.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту виключно шляхом зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити з 16.11.2023 року перерахунок та подальшу виплату ОСОБА_1 в повному обсязі грошового забезпечення ОСОБА_2 , який захоплений в полон, з урахуванням проведених виплат.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у здійснені виплати ОСОБА_1 в неповному розмірі грошового забезпечення перебуваючого у полоні сина ОСОБА_2 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити з 16.11.2023 року перерахунок та подальшу виплату ОСОБА_1 в повному обсязі грошового забезпечення ОСОБА_2 , який захоплений в полон, з урахуванням проведених виплат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк