Справа № 280/3259/24
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Справа № 280/3259/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 57 424 гривні 98 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву взводу запасної роти військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення. Зазначає, що у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 , проте станом на 15.01.2024 не надав будь яких підтверджуючих документів про перебування на лікування, на яке вибув 11.10.2023. Зазначає, що в ході службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_1 на лікування до військового шпиталю НОМЕР_4 не прибув та по день написання цієї заяви знаходиться поза межами військової частини НОМЕР_1 без законних на те підстав, тобто вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби. Стверджує, що за час незаконної відсутності, поза межами військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , відповідно до довідки від 22.02.2024 №3031 отримав грошове забезпечення в розмірі 57 424 гривні 98 копійок, на яке він не мав права, оскільки відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. З огляду на викладене, просить задовольнити позов.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, направлена на його адресу ухвала суду повернулась без вручення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Згідно частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 16.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/3259/23 без виклику сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст. 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.04.2023 №117, солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву взводу запасної роти військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.07.2023 №215, солдат ОСОБА_1 , зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2023 №293, солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2024 №16, солдат ОСОБА_1 станом на 15.01.2024 не надав будь яких підтверджуючих документів про перебування на лікування, на яке вибув 11.10.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.01.2024 №130/НАГД було призначено службове розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 .

На підставі службового розслідування, було складено акт № 3769 від 13.03.2024, яким запропоновано, зокрема:

за порушення військової дисципліни, а саме за відсутність на військовій службі без поважних причин з 12 жовтня 2023 року по теперішній час, порушення вимог статей 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та умисне ухилення від виконання обов`язків військової служби під час мобілізації військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності;

повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та копію матеріалів службового розслідування стосовно військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, оскільки в його діяннях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України;

вжити заходів та підготувати позовну заяву до суду, з метою стягнення грошових коштів з солдата ОСОБА_1 , за здійснення надлишкових виплат останньому за час незаконної відсутності поза межами військової частини НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, з метою стягнення безпідставно набутих відповідачем грошових коштів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Стаття 65 Конституції України визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XI).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).

Відповідно до п.12 Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Отже, у період перебування військовослужбовця на лікуванні за ним зберігається виплата грошового забезпечення.

Водночас, згідно з п.15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Так, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2023 №293, солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2024 №16, солдат ОСОБА_1 станом на 15.01.2024 не надав будь яких підтверджуючих документів про перебування на лікування, на яке вибув 11.10.2023.

Відповідно до листа Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової ччастини, підполковника медичної служби Військової частини НОМЕР_4 від 27.01.2024 № 198 повідомлено, що ОСОБА_1 лікування у військовій частині НОМЕР_4 та інших лікувальних закладах зони відповідальності не перебував.

Згідно з актом службового розслідування № 3769 від 13.03.2024 року Заступника командира 6 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення молодший лейтенанта Едуарда Письменного встановлено, що відповідач відсутній на військовій службі без поважних причин з 12 жовтня 2023 року.

Крім того, Військовою частиною НОМЕР_1 направлено повідомлення про вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України солдатом ОСОБА_1 від 29.03.2024 №1772/4123 до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Враховуючи, викладене, суд вважає, що на підставі п.15 Порядку №260 відповідач не мав права на виплату грошового забезпечення за час відсутності на службі без поважних причин.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України від 03.10.2019 №160-IX "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі по тексту - Закон №160-IX).

За змістом статті 1 Закону №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Відповідно до положень статті 3 Закону №160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно з ч.3 ст.10 Закону №160-ІХ відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.

Оскільки відповідач на лікування до військової частини НОМЕР_4 не прибував та до військової частини НОМЕР_1 не повертався, обов`язки військової служби не виконував, суд вважає, що ОСОБА_1 діяв недобросовісно та за період з жовтень-січень безпідставно отримав грошове забезпечення на суму 57424,98 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно виплачено грошового забезпечення в сумі 57 424 гривні 98 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки відповідно до приписів ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати у даному випадку з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення коштів, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно виплачене грошове забезпечення в сумі 57 424 (п`ятдесят сім тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 98 копійок під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.06.2024.

Суддя Л.Я. Максименко