Справа № 686/30301/23
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/30301/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мазурок О.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

12 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2024 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови, визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

07 червня 2024 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

10 червня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що ні позивач, ні представник не отримували ухвалу про відкриття провадження у справі та апеляційну скаргу, що позбавляє представника подати відзив на апеляційну скаргу.

Положеннями статті 129 КАС України передбачено, що виклик (повідомлення) сторін про час, день та місце розгляду справи можливий шляхом надсилання тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

З матеріалів справи встановлено, що в адміністративному позові представник позивача Волкова А.О. зазначила електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1

З метою належного та своєчасного повідомлення позивача у справі, секретарем судового засідання 07 червня 2024 року було надіслано копію ухвал про відкриття і призначення справи до апеляційного розгляду на 11.06.2024 року, за вказаною у адміністративній справі електронною адресою, які були доставлені представнику позивача 07.06.2024 року, що підтверджується довідкою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2024 року.

Як зауважив Верховний Суд в ухвалі від 17.11.2022 року у справі №560/5541/20, суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними, або які не відповідають дійсності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що секретарем судового засідання, з метою належного та завчасного повідомлення позивача про розгляд справи було здійснено телефонний дзвінок на номер телефону зазначений в адміністративному позові, однак останній не відповідав, що підтверджується довідкою Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Також, варто зазначити, що норми ст. 288 КАС України визначають особливості провадження у справах з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України. Так, згідно з ч. 4 ст. 288 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Тобто, вказана норма не передбачає можливості продовження строку розгляду апеляційної скарги для даної категорії справ, навіть за наявності відповідних клопотань про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, будь яких належних та достатніх доказів поважності неможливості прибуття в судове засідання позивача до суду не надано, також, в клопотанні не обґрунтовано підстав необхідності відкладення судового засідання (бажання надати додаткові докази, пояснення, тощо), а відтак доводи клопотання є необґрунтованими.

При цьому суд враховує, що в матеріалах справи достатньо доказів для повного дослідження обставин справи та прийняття законного рішення у справі без участі сторін в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що розгляд справи призначено у межах десятиденного терміну з моменту надходження справи до суду апеляційної інстанції, а також те, що позивача було належним чином повідомлено про день, час та місце апеляційного розгляду справи, а його явка в судове засідання не визнавалась обов`язковою, то колегія судів приходить до висновку щодо відмови у задоволенні поданої заяви, з врахуванням того, що повідомлені ним причини неявки не визнано судом поважними, а відкладення розгляду справи призведе до порушення вимог ч. 4 ст. 288 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 01.11.2023 року начальником Управління ДМС України в Хмельницькій області Паньковим О.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанова за ч. 2 ст. 203 КУпАП, відповідно до якої 01.11.2023 року о 11 год 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 під час прийому громадян в кабінеті 312 було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив правила перебування іноземців та осіб без громадянства на території України за період з 06.04.2023, а саме: не залишив територію України після закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання. Місце скоєння правопорушення м. Хмельницький.

Рішенням №014161 від 01.11.2023 року, яке винесене головним спеціалістом Управління ДМС України в Хмельницькій області ОСОБА_4 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації вирішено: примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 30 листопада 2023 року.

Вважаючи дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки в даному випадку позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, тому колегія суддів надає оцінку апеляційній скарзі Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в частині задоволених позовних вимог.

Частиною 2 статті 203 КУпАП України передбачено, що - перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 червня 2023 року у справі №679/434/23 за позовом ОСОБА_1 до Нетішинського сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання незаконним протоколу серії ПНМХМ №001018 від 05 квітня 2023 року, визнання незаконною та скасування постанови серії ПНМХМ №001018 від 05 квітня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.203 ч.1 КУпАП, визнання незаконним та скасування рішення №1 від 05 квітня 2023 року, позов задоволено частково. Постанову серії ПНМХМ №001018 від 05 квітня 2023 року, щодо ОСОБА_1 , про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 3400 гривень, визнано протиправною та скасувано. Рішення №1 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 05 квітня 2023 року, щодо ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано.

Вказаним рішенням встановлено, що позивач ОСОБА_1 до закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 15 червня 2021 року (з терміном дії до 15 червня 2022 року), не припускався порушень діючого законодавства щодо перебування на території України на законних підставах, завчасно, до закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 15 червня 2021 року, починаючи з травня 2022 року, звертався до територіального відділення УДМС України в Хмельницькій області, щодо вирішення питання про отримання нової посвідки на тимчасове проживання, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, з урахуванням дії воєнного стану в України та, відповідно, дії певних обмежень в певний період часу щодо організації роботи нотаріальних органів та органів Державної міграційної служби під час надання адміністративних послуг громадянам РФ, які ускладнили збір та надання документів на оформлення посвідки, крім того, враховуючи продовження терміну дії на території України карантину, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», до 30 червня 2023 року, а також, враховуючи, перебування позивача ОСОБА_1 у шлюбі з громадянкою України, що свідчить про наявність права на отримання посвідки на тимчасове проживання, суд, з урахуванням принципу гуманості та справедливості, вважає більш свавільним повернути, за вказаних обставин, позивача громадянина РФ ОСОБА_1 - до країни походження або третьої країни, що, на переконання суду, значно порушить більш істотні права та основоположні свободи людини і громадянина, передбачені, як Конституцією України, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, а також, не буде відповідати необхідному балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ухвалені рішення суб`єкта владних повноеляційн

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року - апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 червня 2023 року - без змін.

Вказаною постановою встановлено: при цьому, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України, у випадках, зазначених у ст.4 ч.3-ч.13, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України (ст.4 ч.14 Закону № 3773-VI). Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 , будучи громадянином РФ, з 2012 року перебував у цивільному шлюбі із ОСОБА_5 , громадянкою України, зареєструвавши офіційно шлюб з 04 грудня 2020 року, проживає разом з дружиною у належній йому на праві приватної власності квартирі по АДРЕСА_2 , соціалізувався в українському суспільстві, де має сім`ю, рідню, родичів, друзів, знайомих, багаторічні тісні соціальні зв`язки, тощо. Таким чином колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 до закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 15.06.2021 (з терміном дії до 15.06.2022), не припускався порушень діючого законодавства щодо перебування на території України на законних підставах, завчасно, до закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 15.06.2021, починаючи з травня 2022 року, звертався до територіального відділення УДМС України в Хмельницькій області, щодо вирішення питання про отримання нової посвідки на тимчасове проживання, з урахуванням дії воєнного стану в України та, відповідно, дії певних обмежень в певний період часу щодо організації роботи нотаріальних органів та органів Державної міграційної служби під час надання адміністративних послуг громадянам РФ, які ускладнили збір та надання документів на оформлення посвідки. Також, враховуючи продовження терміну дії на території України карантину, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавіреляційн о адміністративного суду від 09.08.2023 року.

Як зауважив Верховний Суд в ухвалі від 17.11.2022 року у справі №560/5541/20, суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними, або які не відповідають дійсності.

Частиною першої статті 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI визначено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Положенням статті 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею 9 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно ч. 1 ст. 26 Закону № 3773-VI - іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150.

Пунктом 5 розділу І Інструкції передбачено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Процедура оформлення, видачі, обміну, тощо, посвідки на тимчасове проживання урегульована Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визначення недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою КМ України №322 від 25.04.2018, відповідно до положень якого: посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (п.1), посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України (п.3), обмін посвідки здійснюється, в тому числі, у разі: … закінчення строку дії посвідки ( п.7), у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії, і у такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається особою під час отримання нової посвідки (п.19).

Відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМ України №150 від 15.02.2012, рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до ст.22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (п.7).

При цьому, відповідно до положень п.4 Прикінцевих положень Закону України №530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) до іноземців та осіб без громадянства, які не змогли виїхати за межі України або не змогли звернутися до територіальних органів/підрозділів ДМС України із заявою про продовження строку перебування на території України та/або про обмін посвідки на тимчасове/постійне проживання, у зв`язку із введенням карантину, не застосовується адміністративна відповідальність за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, якщо такі порушення настали в період чи внаслідок встановлення карантину.

З метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відповідно до ст.29 Закону України №1645-III від 06 квітня 2000 року «Про захист населення від інфекційних хвороб», з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України установлено карантин (п.1 Постанови КМ України №1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», термін дії якого продовжено до 30 червня 2023 року, відповідно до змін, внесених Постановами КМ України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»).

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» за №2102-ІХ від 24.02.2022 (зі змінами) на території України введено воєнний стан.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1232 від 01.11.2022 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» (п.1) -у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам РФ здійснюється з урахуванням особливостей, зокрема:

-розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі, замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором,

- у разі звернення громадянина РФ із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення (у тому числі, замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення, а саме, що ОСОБА_1 порушив правила перебування іноземців та осіб без громадянства на території України за період з 06.04.2023, а саме: не залишив територію України після закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі №679/434/23 встановлено, що ОСОБА_1 до закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 15.06.2021 (з терміном дії до 15.06.2022), не припускався порушень діючого законодавства щодо перебування на території України на законних підставах, завчасно, до закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 15.06.2021, починаючи з травня 2022 року, звертався до територіального відділення УДМС України в Хмельницькій області, щодо вирішення питання про отримання нової посвідки на тимчасове проживання, з урахуванням дії воєнного стану в України та, відповідно, дії певних обмежень в певний період часу щодо організації роботи нотаріальних органів та органів Державної міграційної служби під час надання адміністративних послуг громадянам рф.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.