Справа № 520/37466/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 р. Справа № 520/37466/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 19.03.24 по справі № 520/37466/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці згідно із рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року по справі за № 520/9461/22 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 14 лютого 2022 року з урахуванням і на підставі довідки Територіального Управління Державної Судової адміністрації України в Донецькій області № 04-676-22 від 14 лютого 2022 року, згідно із якої вбачається те, що суддівська винагорода, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає суму у розмірі 136209.60 гривень;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 90 відсотків суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді з урахуванням фактично виплачених сум починаючи з 14 лютого 2022 року здійснюючі відповідні розрахунки з посиланням на розрахунки довідки № 04-676-22 від 14 лютого 2022 року, згідно із якої на час розгляду справи № 520/9461/22 від 26 січня 2023 року суддівська винагорода при призначені / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці/ з урахуванням регіонального коефіцієнта « 1.2» складає суму у розмірі 136209.60 гривень;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України виключити із Протоколу за період 01.02.2022 - 30.11.2023 Індивідуальний перерахунок № OP93 ОСОБА_1 посилання на те, що позивач має переплату у розмірі 123196.77 гривень, оскільки вказані розрахунки по вказаному Протоколу ґрунтуються на хибних і необ`єктивних даних і розрахунках.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 частково задоволено позов.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 14 лютого 2022 року перерахунок і виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року по справі № 520/9461/22, з урахуванням 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді визначеної в довідці Територіального Управління Державної Судової адміністрації України в Донецькій області № 04-676-22 від 14 лютого 2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що оскільки є рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/9461/23 яке набрало законної вили з тотожного спору, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів, а отже слід закрити провадження в даній справі згідно ст. 319 КАС України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 №788-VІІІ, ОСОБА_2 звільнено з посади судді Київського районного суду м. Донецька у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Отже, позивач є суддею у відставці, перебуває з 26.06.2017 на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 по справі № 520/9461/22, яке набрало законної сили 08.06.2023, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, щодо зменшення позивачу розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % до 84 % при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці та не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, проходження позивачем військової служби в лавах радянської армії та половини строку навчання в Харківському юридичному інституті на стаціонарному відділенні.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача стаж роботи на посаді судді, проходження військової служби в лавах радянської армії у період з 16.05.1969 по 15.06.1971 терміном 2 роки 29 днів та половину строку навчання в Харківському юридичному інституті на стаціонарному відділенні у період з 01.09.1974 по 01.07.1978 - 1 рік 10 місяців.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 14.02.2022.

Також судом встановлено, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 по справі №520/9464/22, яке набрало законної сили 23.03.2023, визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за №2000-0202-8/40545 від 6 липня 2022 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідок Територіального Управління Державної Судової Адміністрації України в Донецькій області від 14 лютого 2022 за №04-676-22, від 14 лютого за №04-677-22, від 14 лютого 2022 року за №04-678-22. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, згідно із довідок Територіального Управління Державної Судової Адміністрації України в Донецькій області від 14 лютого за №04-676-22, від 14 лютого 2022 за №04-677-22, від 14 лютого 2022 року за №04-678-22, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 18 лютого 2020 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року виправлено описку в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року по справі № 520/9464/22, шляхом зазначення в резолютивній частині рішення правильний номер довідки: « 14 лютого 2022 за №04-676- 22».

06.09.2023 позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області зі зверненням щодо перерахунку його пенсії.

Листом №27547-3093/Р-02/8-2000/23 від 06.10.2023 відповідач повідомив, що на виконання рішення по справі №520/9464/22 здійснено з 18.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у визначеному судом порядку, внаслідок якого перерахований розмір 114416,06 грн. виплачується з 01.08.2023.

Також повідомлено, що на виконання рішення по справі №520/9461/22, враховуючи відсутність у резолютивній частині посилання на довідку про суддівську винагороду, на підставі якої необхідно здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 14.02.2022 із зарахуванням стажу роботи на посаді (судді, проходження військової служби в лавах радянської армії та навчання, головним управлінням листом від 12.07.2023 за №2000-0902-7/95078 подано до Харківського окружного адміністративного суду заяву про роз`яснення судового рішення в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 відмовлено в роз`ясненні.

Враховуючи вищезазначене, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 520/9461/22 позивачу здійснено з 14.02.2022 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 17.07.2020 за №04-519, із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді проходження військової служби в лавах радянської армії у період з 16.05.1969 по 15.06.1971 терміном 2 роки 29 днів та половини строку навчання в Харківському юридичному інституті на стаціонарному відділенні у період з 01.09.1974 по 01.07.1978 - 1 рік 10 місяців, внаслідок чого розмір пенсії зменшується.

Таким чином, за результатами виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 520/9461/22 залишено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у попередньому розмірі, про що відділом перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових с виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області складено протокол №93 від 07.09.2023 про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій.

Не погодившись з вказаними діями пенсійного органу, позивач звернувся до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Основного Закону України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

На момент виходу позивача у відставку право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було гарантоване статтею 141 Закону України від 07.07.2010 за № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон № 2453-VI), у редакції Закону України від 12.02.2015 за № 192-VIII, з урахуванням змін, унесених Законом від 02.03.2015 за № 213-VIII, відповідно до частини першої якої судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною третьою цієї статті було визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 8.06.2016 № 4-рп/2016 положення частини третьої статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2.03.2015 за № 213-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У пункті 4 резолютивної частини згаданого Рішення Конституційним Судом України визначено порядок його виконання, а саме: частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 за № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

30.09.2016 набрав чинності Закон України від 2.06.2016 за № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон № 1402-VIII), статтею 142 якого врегульовано порядок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зокрема, відповідно до частини четвертої цієї статті у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Водночас, пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом втрачає чинність Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Пунктом 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII (з урахуванням змін, внесених згідно із Законом України від 06.12.2016 за № 1774-VIII та у редакції Закону України від 21.12.2016 за № 1798-VIII) було визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № № 41 - 45, ст. 529; 2015 р., № № 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 за № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІ якого (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Мотивуючи таке рішення Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3.06.2013 № 3-рп/2013). их і р

Розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

З урахуванням наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 за № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

Отже, зазначені вище положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII втратили чинність з 18.02.2020.

Як наслідок, з 18.02.2020 на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення статті 142 Закону № 1402-VIII, в силу приписів частини четвертої якої суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Конституційний Суд України у пункті 7 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та законом про статус суддів.

Вказаний підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 за № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Запровадження Законом № 1402-VIII правила, згідно з яким зміна складових грошового забезпечення працюючого судді є підставою для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці покликане забезпечити єдність статусу судді у відставці зі статусом судді, який здійснює повноваження з відправлення правосуддя.

Право позивача на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі є беззаперечним, гарантоване в силу положень статей 126, 130 Конституції України, статті 142 Закону № 1402-VIII, а забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, сформованими у рішенні від 16.06.2020 у зразковій адміністративній справі № 620/1116/20.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на виконання рішення суду по справі № 520/9461/22 № від 26.01.2023 позивачу здійснено з 14.02.2022 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 17.07.2020 за №04-519, що не заперечується відповідачем та підтверджується змістом відповіді №27547-3093/Р-02/8-2000/23 від 06.10.2023.

Розмір суддівської винагороди, який врахований при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у довідці від 17.07.2020 за №04-519 визначено - 113508,00 грн.

Однак, при обрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди судді мала б бути врахована довідка №04-676- 22 від 14 лютого 2022.

Так, розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у довідці №04-676- 22 від 14 лютого 2022 визначено -136209, 60 грн.

Отже, ця довідка, з урахуванням наведеного вище чинного нормативно-правового регулювання порядку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, є підставою для здійснення такого перерахунку з розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди судді з 14 лютого 2022 року.

Разом із тим, суд наголошує, що право позивача на перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, як і на підставі довідки №04-676- 22 від 14 лютого 2022 так і з розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди судді підтверджено в судовому порядку, про що свідчить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 року по справі за № 520/9461/22 та від 20.02.2023 по справі №520/9464/22.

Щодо доводів відповідача про закриття провадження, оскільки є рішення суду яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, колегія суддів зазначає наступне.

Закриття провадження у справі в цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 по справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально- правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі закрити провадження у справі.

Аналогічний правовий висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.05.2021 року по справі № 340/197/19.

Отже, Верховним Судом визначено, що в разі відмінностей між обставинами звернення до суду: в сторонах справи, предметі, підставах, матеріально-правових вимогах позови не є тотожними.

Враховуючи, що на момент розгляду справи № 520/9461/22 вирішувалося питання щодо розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, проходження позивачем військової служби в лавах радянської армії та половини строку навчання в Харківському юридичному інституті на стаціонарному відділенні.

В даній справі суд вирішує питання щодо здійснення перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 90 відсотків суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді з урахуванням фактично виплачених сум починаючи з 14 лютого 2022 року здійснюючі відповідні розрахунки з посиланням на розрахунки довідки № 04-676-22 від 14 лютого 2022 року, згідно із якої на час розгляду справи № 520/9461/22 від 26 січня 2023 року суддівська винагорода при призначені / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці/ з урахуванням регіонального коефіцієнта « 1.2» складає суму у розмірі 136209.60 гривень.

Таким чином обставини, які досліджуються у справі № 520/9461/22 та № 520/37466/233 є різними, що унеможливлює ототожнення адміністративних позовів.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 по справі № 520/37466/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко