Справа № 580/2240/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року справа № 580/2240/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Проценко розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/2240/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

04.03.2024 вх.№11400/24 представник позивача-адвокат Павенський Борис Володимирович згідно ордеру серії АВ №1113646 у позовній заяві просить: визнати протиправною відмову командування в/ч НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України щодо не звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи; зобов`язати командування в/ч НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби за абз. 6 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи.

20.03.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою суду від 21.05.2024 постановлено здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 28.05.2024 - закрите підготовче провадження, призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 12.06.2024.

23.05.2024 вх. 25863/24 представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника. Відповідач у судове засідання 12.06.2024 не прибув, згідно із частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обгрунтуванні позовних вимог зазначено (відповідь на відзив від 20.05.2024), що 23.02.2024 повторно звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 ч.4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи, проте відповідач листом від 28.02.2024 №08/13142-24-Вн повідомив позивача, що не підтверджені підстави до звільнення, позаяк відсутній документ, яким позивача визнано помічником особи з інвалідністю (розпорядження органу місцевого самоврядування). Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

16.05.2024 вх.24501/24 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, де зазначив що за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби, військовою частиною НОМЕР_2 повідомлено, що подані документи для звільнення військовослужбовця під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю постійного догляду за особою з інвалідністю 1 групи, що підтверджують підстави звільнення, є недостатніми та не підтверджують у повному обсязі фактичні обставини, що мають юридичне значення щодо звільнення позивача з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини. У задоволенні позову просить відмовити.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону від 25.02.2023 № 24-ОС зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення солдат ОСОБА_1 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за наказом Голови Державної прикордонної служби України від 21.02.2023 №241- ОС у розпорядження начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 лютого 2023 року. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону № 35-ОС від 05.03.2023 призначено солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія другого протитанкового відділення прикордонної протитанкової застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування, з 05 березня 2023 року.

04.01.2024 позивач в порядку підпорядкування звернувся з рапортом до начальника прикордонної протитанкової застави першої комендатури швидкого реагування лейтенанта ОСОБА_2 , де просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи, яка потребує постійного догляду, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Листом в.о. начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону за підписом полковника ОСОБА_3 05.01.2024 №08/1041/24-Вн повідомлено позивача, що у доданих до рапорту документах відсутній документ, яким на військовослужбовця покладений обов`язок надання соціальної послуги на непрофесійній основі, зокрема, наказ про визнання помічником особи, яка потребує такої послуги, що не дозволяє прийняти рішення про звільнення з військової служби.

27.01.2024 позивач вдруге в порядку підпорядкування звернувся з рапортом до начальника прикордонної протитанкової застави першої комендатури швидкого реагування лейтенанта ОСОБА_2 , де просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи, яка потребує постійного догляду, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Листом в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.02.2024 №08/8034/24-Вн повідомлено позивача, що до рапорту не долучено жодного документа, що підтверджує неможливість здійснення догляду іншими особами (відомості з РАГСу про відсутність інших дітей у ОСОБА_4 ). Згідно з наданими до рапорту документами, відсутні визначені законодавством підстави для звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби під час дії воєнного стану.

23.02.2024 позивач у порядку підпорядкування звернувся з рапортом до начальника прикордонної протитанкової застави першої комендатури швидкого реагування лейтенанта ОСОБА_2 в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи, яка потребує постійного догляду.

До рапорту позивач долучив наступні документи: копія паспорта; копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ; копія витягу №1090 від 11.12.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; копія рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 06.08.2023 у справі №2-336/10; копія додаткового рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 31.08.2023 у справі №2-336/10; копія ухвали Срібнянського районного суду Чернігівської області від 31.08.2023 у справі №2-336/10; копія довідки ЛКК №40 від 20.02.2024 стосовно ОСОБА_5 ; копія довідки ЛКК №42 від 20.02.2024 стосовно ОСОБА_4 ; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №463097 ОСОБА_5 ; копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_5 ; копія довідки Сер. МСЕ-ЧНВ №286493 ОСОБА_4 ; копія довідки про рішення лікарсько-консультативної комісії КНП Сріблянська ЦЛ; копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 стосовно ОСОБА_4 ; копія паспорта ОСОБА_4 копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_4 ; копія паспорта ОСОБА_5 ; копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 ; копія висновку №5 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 08.01.2024 стосовно ОСОБА_4 ; копія акту встановлення факту здійснення догляду від 17.01.2024; копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; копія висновку ЛКК №6 від 08.01.2024; копія нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_4 від 10.02.2024.

28.02.2024 листом №08/13142/24-Вн за підписом начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону полковника ОСОБА_9 повідомлений позивач, що будь-які факти встановлюються судом. Відсутній документ, яким заявник визнаний помічником особи з інвалідністю (розпорядження органу місцевого самоврядування). Акт у такій формі, що наданий заявником не передбачений законодавством, тому не підтверджено підстав до звільнення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України є справою всього Українського народу. Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232) у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частин першої статті 1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Згідно з частиною шостою статті 2 Закону №2232 видами військової служби є, зокрема: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, термін дії якого неодноразово продовжувався по теперішній час, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і діє по теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань, термін дії зазначеного Указу неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.

Відповідно до абзацу п`ятого підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Позивач як на підставу звільнення з військової служби покликається на необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю 1 групи - бабусею ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), яка є особою з інвалідністю 1 групи Б (по зору) та відповідно до довідки огляду медико-соціальною експертною комісією Сер. МСЕ-ЧИВ від 07.10.2011 №286493 (безстроково) потребує стороннього догляду.

Відповідно до довідки про рішення ЛКК КНП Срібнянська ЦЛ від 21.02.2023 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 визнана такою, що не може самостійно пересуватись та самообслуговувати себе самостійно.

Згідно висновком ЛКК від 05.12.2023 №303 виданого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (мати позивача, дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ) - не може надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_5 - є особою з інвалідністю ІІІ групи відповідно до акту до довідки МСЕК серії 12АГГ від 21.06.2023 №463097.

Правові основи та порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначені Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі - Положення №1115), приписами якого визначено, що військовослужбовці призначаються на посади, звільняються з посад та зараховуються у розпорядження прямими начальниками, яким надано право видавати накази по особовому складу відповідно до номенклатури посад (пункт 88 Положення № 1115).

Згідно з пунктом 270 Положення № 1115 звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених частинами другою - шостою статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу здійснюється: начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу, - усіх військовослужбовців, у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно (позивач має військове звання солдат), які проходять військову службу в цих органах Держприкордонслужби.

Позивач є внуком ОСОБА_4 , згідно ст.266 СК України повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до актів про встановлення факту здійснення догляду від 17.01.2024 та копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08.01.2024 ОСОБА_4 є бабусею позивачу, зареєстрований за однією адресою та є єдиним хто може здійснювати догляд за нею, проте відсутні докази на підтвердження факту утримання позивачем ОСОБА_4 , з огляду на те, що з моменту мобілізації спільно не проживає з останньою.

Верховний Суд у постанові від 5 червня 2024 року у справі №283/1199/23 зазначив, що законодавством визначений позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду. У зв`язку з чим такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства. Законодавець аналогічним чином унормував позасудовий порядок встановлення факту здійснення особою постійного догляду у чинному законодавстві про мобілізаційну підготовку та порядок мобілізації.

Підставою для відмови у звільненні з військової служби, відповідач у листі від 28.02.2024 зазначив: відсутній документ, яким заявника визнано помічником особи з інвалідністю (розпорядження органу місцевого самоврядування) - акт у такій формі, що наданий заявником не передбачений законодавством, тому не підтверджено підстав для звільнення.

Позивач згідно із наданих суду документів обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідності І групи без встановлення будь-яких додаткових умов.

На думку позивача, додані до рапорту документи є доказами того, що саме він зобов`язаний здійснювати постійний догляд за ОСОБА_4 як особою з інвалідності І групи.

Надаючи оцінку доводам та доказам сторін щодо спірних правовідносин, суд зазначає таке.

Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначений Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587.

Згідно із статтею 78 Цивільного кодексу України у контексті надання дієздатній фізичній особі допомоги у здійсненні її прав та виконанні обов`язків передбачено, що особа, яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, має право обрати собі помічника. Помічником може бути дієздатна фізична особа. За заявою особи, яка потребує допомоги, ім`я її помічника реєструється органом опіки та піклування, що підтверджується відповідним документом. Помічник має право на одержання пенсії, аліментів, заробітної плати, поштової кореспонденції, що належать фізичній особі, яка потребує допомоги. Помічник має право вчиняти дрібні побутові правочини в інтересах особи, яка потребує допомоги, відповідно до наданих йому повноважень. Послуги помічника є оплатними, якщо інше не визначено за домовленістю сторін. Помічник може бути у будь-який час відкликаний особою, яка потребувала допомоги. У цьому разі повноваження помічника припиняються.

Додані до рапорту копія акту встановлення факту здійснення догляду від 17.01.2024 та копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08.01.2024 не підтверджує той факт, що саме ОСОБА_1 (позивач) уповноважений на здійснення постійного догляду за ОСОБА_4 .

Згідно із частиною першоїстатті 172 Сімейного кодексу України(далі - СК України) повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків та порядок його виконання врегульований главою 17 СК України.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (стаття 203 СК України).

Відповідно до частини першоїстатті 264 СК України внуки, правнуки зобов`язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда. Обов`язок внуків, правнуків утримувати бабу, діда, прабабу, прадіда встановлений статтею 266 СК України. Повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов`язок піклування за своїми бабою, дідом, прабабою, прадідом, їх утримання є не тільки морально-етичною вимогою та духовним стандартом поведінки, а й юридичною вимогою, правовим обов`язком, що ґрунтується на законодавстві про зміцнення сім`ї, побудові сімейних відносин на паритетних засадах, почутті взаємолюбові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, а також узгоджується з положеннями частиною першою статті 1 Сімейного кодексу України.

Обов`язок утримання своїх діда та баби виникає у повнолітніх внуків за умови якщо у них (діда або баби) немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, можуть надавати матеріальну допомогу.

Позивачем не додано доказів (відомостей з органів РАГС та органів місцевого самоврядування) щодо відсутності у ОСОБА_4 інших дітей окрім матері позивача або інших внуків, правнуків, окрім позивача.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначено Законом України Про соціальні послуги.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону надавачі соціальних послуг - юридичні та фізичні особи, фізичні особи - підприємці, включені до розділу "Надавачі соціальних послуг" Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг;

Згідно із статтею 13 Закону України Про соціальні послуги фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, зокрема, особами з інвалідністю I групи.

Законодавець не визначив потребу особи з інвалідністю І групи у постійному сторонньому догляді як підставу для звільнення з військової служби, а пов`язав її з наявністю у військовослужбовця необхідності, тобто встановленого обов`язку, здійснювати такий догляд.

Наявність у військовослужбовця обов`язків, необхідність виконання яких визначена законодавцем як підстава для звільнення з військової служби, має бути підтверджена відповідними документами у контексті досягнення балансу між публічними та приватними інтересами під час дії режиму воєнного стану.

Військовослужбовець належить звільненню з військової служби у разі наявності у нього необхідності здійснювати догляд за особою з інвалідністю І групи.

Позивачем не надано доказу у формі документа, виданого уповноваженими органами, що саме він уповноважений на здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю 1 групи.

Суд бере до уваги, що порядок проходження військової служби в Державній прикордонні службі України (далі - ДПСУ) визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009.

ДПСУ відноситься до відання системи Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), а Збройні сили України (далі - ЗСУ) до системи Міністерства оборони України (далі - МО України), їх діяльність регламентована різними нормативними актами, виключенням є Статути Збройних сил, яким регламентується і діяльність військовослужбовців ДПСУ.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18 ЄДРСР 83647809).

Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом. Органам публічної влади заборонено використовувати свої повноваження з неналежних мотивів або з неналежною ціллю, навіть якщо результат буде подібний до досягнутого в рамках законних дій. Принцип «належного врядування» не має перешкоджати органам влади виправляти ненавмисні помилки, навіть ті, яких вони припустились внаслідок недбалості (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).

Надаючи оцінку доводам і доказам, якими обґрунтовані позовні вимоги за встановлених судом обставин і перевірених аргументів, суд з оцінених документів не встановив порушеного права позивача і дійшов висновку, про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання за позивачем права на звільнення з військової служби через сімейні обставини під час дії режиму воєнного стану за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232 у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи, визнає обгрунтованими і доведеними підстави відмови відповідачем задовольнити рапорти, тому позовні вимоги не належать до задоволення. Суд враховує, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до відповідача з обгрунтованим рапортом та наданням належних доказів на підтвердження необхідності постійного догляду за бабусею саме позивачем в установленому порядку.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір. Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач не надав доказів понесених судових витрат, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Копію рішення направити сторонам справи.

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: військова частина НОМЕР_2 [ АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ].

Рішення суду складене 12.06.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА