Справа № 560/4620/24
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4620/24
РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій, області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п.7-1розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на день призначення пенсії за віком;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на день призначення пенсії за віком.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На звернення до пенсійного органу із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило у призначенні грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, через відсутність спеціального стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, як працівнику охорони здоров`я не зараховані періоди роботи. Позивач не погоджується з даним рішенням відповідача, просить позов задовольнити.

Від відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує. Зазначає, що оскільки, загальна тривалість періоду роботи позивача в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 22 роки 8 місяців 5 днів та на день досягнення пенсійного віку (11.11.2023), передбаченого статтею 26 Закону, позивачка не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстави для призначення та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відсутні. Зазначає, що відповідачем правомірно відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання суд відмовляє.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не скористалося правом подання відзиву на позов, тому, враховуючи приписи частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд зазначає, що згідно з частиною 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною 1 цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив, тому суд розглядає подану позовну заяву з врахуванням лише позову та відзиву на позов.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 03.04.2024 суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 25.04.2024 суд витребував у відповідача необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалою від 21.05.2024 суд залучив Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як співвідповідача по справі №560/4620/24.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 12.11.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).

Згідно із записами трудової книжки від 18.02.1982 серії НОМЕР_1 в період роботи з 16.02.1982 ОСОБА_1 працювала на різних посадах в закладах охорони здоров`я.

Згідно наданої довідки від 28.11.2023 №18, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Старокостянтинівський центр первинної медико-санітарної допомоги" Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області вказано, що ОСОБА_1 з 01.12.2013 по 21.05.2020 була переведена з Старокостянтинівської ЦРА ла посаду завідувач, лікар загальної практики - сімейний лікар амбулаторії ЗП/см 31.

Згідно довідки від 27.11.2023 №27-11/2023, виданої ТОВ "Клініка Свій лікар" ОСОБА_1 працює з 26.05.2020 по даний час та займає посаду лікар загальної практики сімейної медицини за основним місцем роботи.

16.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №56 від 22.01.2024 відмовлено в нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з тим, що на момент звернення за призначенням пенсії заявниця працює в закладі, який не є закладом комунальної влсності.

30.03.2024 позивачка повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про виплату грошової допомоги у вигляді 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Вказана заява була розглянута згідно Закону України "Про звернення громадян" оскільки, не відповідає додатку 1 до Порядку.

За результатом розгляду поданої заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надало відповідь від 20.02.2024, в якій зазначило, що рішенням №56 відмовлено у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, оскільки спеціальний стаж, який дає право на призначення грошової допомоги складає 6 років 6 місяців, що є недостатнім (з 30 років необхідних).

До спеціального стажу що дає право на призначення грошової допомоги як працівнику охорони здоров`я не зараховано періоди роботи:

- з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, оскільки в довідці від 30.11.2023 №91, виданої комунальним некомерційним підприємством "Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня", відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того, в довідці зазначено по батькові " ОСОБА_2 ", що суперечить паспортним даним " ОСОБА_1 ";

- з 03.02.1993 по 31.12.1997, оскільки в довідці від 15.12.2023 №179-2/С-1841/2017, виданої Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, а також відсутня інформація про форму, власності, дошкільного закладу (державна, комунальна);

- з 26.05.2020 по 27.11.2023 (дата видачі довідки) згідно довідки від 27.11.2023 №27-11/2023, виданої ТОВ "КЛІНІКА СВІЙ ЛІКАР", оскільки зазначений заклад не передбачений Переліком закладів установ охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови у призначенні грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції чинній до внесення до неї змін законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII, які визнано неконституційними), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж" (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі по тексту - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 7 Порядку №1191 встановлено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17, від 09.12.2021 по справі №264/6871/16-а, від 15.06.2022 по справі №200/854/19-а.

З оскаржуваного рішення суд вбачає, що підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій слугувало те, що позивач не має 30 років роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

При цьому в оскаржуваному рішенні зазначено, що в ході аналізу наданих документів, встановлено, що неможливо зарахувати до спеціального стажу періоди:

- з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, оскільки в довідці від 30.11.2023 №91, виданої комунальним некомерційним підприємством "Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня", відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того, в довідці зазначено по батькові " ОСОБА_2 ", що суперечить паспортним даним " ОСОБА_1 ";

- з 03.02.1993 по 31.12.1997, оскільки в довідці від 15.12.2023 №179-2/С-1841/2017, виданої Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, а також відсутня інформація про форму, власності, дошкільного закладу (державна, комунальна);

- з 26.05.2020 по 27.11.2023 (дата видачі довідки) згідно довідки від 27.11.2023 №27-11/2023, виданої ТОВ "КЛІНІКА СВІЙ ЛІКАР", оскільки зазначений заклад не передбачений Переліком закладів установ охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд встановив, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1 щодо відомостей про роботу внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Записи про періоди роботи позивача виконані в трудовій книжці, засвідчені чітким відтиском печатки закладу та підписом посадової особи, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.

Суд вважає, що наявні у трудовій книжці записи є достатніми та належними, які дійсно підтверджують трудову діяльність позивачки.

Щодо твердження відповідача, що не зараховані періоди трудової діяльності з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, оскільки в довідці від 30.11.2023 №91, виданої комунальним некомерційним підприємством "Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня", відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того, в довідці зазначено по батькові " ОСОБА_2 ", що суперечить паспортним даним " ОСОБА_1 "; з 03.02.1993 по 31.12.1997, оскільки в довідці від 15.12.2023 №179-2/С-1841/2017, виданої Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, а також відсутня інформація про форму, власності, дошкільного закладу (державна, комунальна) тобто наявні розбіжності між документами та записами в трудовій книжці, суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Виправлення в документах не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Суд вважає, що право позивачки на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, з 03.02.1993 по 31.12.1997, зазначений у трудової книжки серії НОМЕР_1 неправомірно не зарахований відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.01.2024 №56 про відмову в призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо періоду роботи позивачки з 26.05.2020 по 27.11.2023,який не зарахований до страхового стажу, оскільки заклад ТОВ "Клініка Свій лікар" не передбачений Переліком закладів установ охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, суд зазначає наступне.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909).

У розділі 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 визначено, що робота на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) дає право на пенсію за вислугу років.

При цьому у розділі 2 "Охорона здоров`я" до Переліку віднесено заклади і установи охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до розділу 2 Охорона здоров`я Переліку №909 право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), - які працювали у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого, типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої і невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства; і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Як зазначалося вище, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.03.2020 №175/4084/16-а (2-а/175/86/16) зазначено, що "…що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.".

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що зарахувати до спеціального стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи позивачки з 26.05.2020 по 16.01.2024 (дата звернення за призначенням пенсії) на посаді лікаря загальної практики сімейної медицини в ТОВ "Клініка Свій лікар" немає підстав, оскільки зазначене товариство не передбачене Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993 №909 та не відноситься до закладів та установ державної або комунальної форми власності.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом вище, згідно пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується не лише з виходом на пенсію з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а і з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

При цьому в межах розгляду даної адміністративної справи суд зазначив, що необхідний страховий стаж становить 31 рік. Страховий стаж заявниці становить: 42 роки 11 місяців 23 днів, а також вказав, що до спеціального стажу не зараховано періоди з 26.05.2000 по даний час в ТОВ "Клініка Свій лікар".

Водночас, згідно довідки від 27.11.2023 №27-11/2023, виданої ТОВ "Клініка Свій лікар" ОСОБА_1 працює з 26.05.2020 по даний час та займає посаду лікар загальної практики сімейної медицини за основним місцем роботи.

Тобто, відповідач при винесенні оскаржуваного рішення не з`ясовано всіх підстав, передбачених пунктом 5 Порядку №1191, суд доходить висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", задоволенню не підлягають.

Разом з тим, згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2024 щодо призначення одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

Суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн., тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №56 від 22.01.2024 щодо відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи позивача з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, з 03.02.1993 по 31.12.1997, зазначений у трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2024 щодо призначення одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14 червня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя В.В. Матущак