Справа № 440/15452/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Супрун Є.Б.

12 червня 2024 р. Справа № 440/15452/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

13.10.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) щодо обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області виплачувати нараховану пенсію без обмеження її основного розміру та виплатити заборгованість, що утворилася з 01.07.2021 року з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII). На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 року по справі № 440/591/23, відповідач здійснив перерахунок його пенсії з 01.07.2021 року з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова № 713). Однак, під час здійсненого перерахунку, відповідач обмежив розмір пенсії максимальним розміром відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві ГУ ПФУ в Полтавській області вказує, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі № 440/591/23 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.07.2021 року. Доплата пенсії за рішенням суду за період з 01.07.2021 року по 31.07.2023 року відсутня.

Відповідач зазначив, що в рішенні суду зобов`язання щодо перерахунку пенсії з 01.07.2021 року без обмеження максимальним розміром відсутні. Оскільки зобов`язання, що покладені судовим рішенням, не визначають окремий порядок проведення перерахунку пенсії, тому він здійснений з урахуванням вимог законодавства, чинних на 01.07.2021 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження) в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що під час перерахунку пенсії з 01.07.2021 року на виконання рішення суду пенсійний орган визначив підсумок пенсії (з надбавками) в розмірі 23 249,99 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії - 21 039,36 грн. Максимальний розмір пенсії з 01.07.2021 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» виходячи з десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, становив 18 540,00 грн.

Також суд зазначив, що розмір пенсії позивача вже на початок періоду, з якого заявляються позовні вимоги, перевищив максимальний розмір пенсії, встановлений законом, підстав для встановлення позивачу ще й щомісячної доплати, запровадженої Постановою №713 з метою зменшення диспропорцій між розмірами пенсій осіб зі складу військовослужбовців, ОВС (міліції), поліцейських, наразі немає.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його адміністративного позову в повному обсязі.

Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена в порядку та на умовах Закону № 2262-ХII.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 року по справі № 440/591/23, яке набрало законної сили 22.06.2023 року, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати з 01.07.2021 року доплати до пенсії згідно з постановою № 713.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 року щомісячну доплату відповідно до постанови № 713 з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вищевказаного рішення, відповідно до протоколу/рішення про перерахунок пенсії від 10.07.2023 року пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2023 року, розмір якої склав 27707,26 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 25707,26 грн. При обчисленні розміру пенсії позивача відповідач ураховував: 90 відсотків від грошового забезпечення 22351,25 грн. (посадовий оклад 6340 грн.; оклад за військове звання 1410 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 3875; середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. премія % - 10726,25 грн.), індексацію базового ОСНП 2022 (20116,13 х 0,140) 2816,26 грн., індексацію базового ОСНП 2023 (22932,39 х 0,197) 1500 грн., щомісячну доплату відповідно до постанови № 713 2000 грн., доплату як учаснику бойових дій в інших країнах (ст. 6) 523,25 грн., доплату як учаснику бойових дій 40 грн., доплату за особливі заслуги (34 %) ст. 1 п.п. 2-5 Закону (з 01 по 31) 711,62 грн. (а.с. 6 зворот).

Із розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою позивача (а.с. 7, дата розрахунку 10.07.2023 року) убачається, що здійснивши перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 року на виконання судового рішення у справі № 440/591/23 та визначаючи розмір заборгованості по нарахуванню і виплаті пенсії («сума доплати»), відповідач урахував 00,00 грн. (а.с. 7)

Відповідно до протоколу/рішення про перерахунок пенсії від 11.07.2023 року пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2021 року, розмір якої склав 23249,99 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 21039,36 грн. При обчисленні розміру пенсії позивача відповідач ураховував: 90 відсотків від грошового забезпечення 22351,25 грн. (посадовий оклад 6340 грн.; оклад за військове звання 1410 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 3875; середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. премія % - 10726,25 грн.), щомісячну доплату відповідно до постанови № 713 2000 грн., доплату як учаснику бойових дій в інших країнах (ст. 6) 463,50 грн., доплату як учаснику бойових дій 40 грн., доплату за особливі заслуги (34 %) ст. 1 п.п. 2-5 Закону (з 01 по 31) 630,36 грн. (а.с. 20).

06.08.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою, якою, зокрема просив надати йому розрахунок на доплату пенсії за період з 01.07.2021 року по 31.07.2023 року на виконання рішення суд від 21.02.2023 року по справі № 440/591/23, та всі перерахунки пенсії, які були проведені за рішеннями суддів по справам: № 440/3803/21, № 440/5196/22, № 440/926/23, 440/3386/23. (а.с. 4).

ГУ ПФУ в Полтавській області листом від 21.08.2023 року повідомлено позивача про те, що: на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року у справі № 440/3803/21 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року без обмеження максимальним розміром, та нараховано доплату пенсії за рішенням суду за період з 01.04.2019 року по 31.07.2021 року у розмірі 150 953 грн., яка облікована в органах Пенсійного фонду України; на виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 року у справі № 440/5196/22 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2022 року без обмеження максимальним розміром, та нараховано доплату пенсії за рішенням суду за період з 01.03.2022 року по 31.08.2022 року у розмірі 18 444,54 грн., яка облікована в органах Пенсійного фонду України; на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.03.2023 року у справі № 440/926/23 проведено перерахунок пенсії з 01.07.2022 року та з 01.12.2022 року без обмеження максимальним розміром, та нараховано доплату пенсії за рішенням суду за період з 01.07.2022 року по 30.04.2023 року у розмірі 743,40 грн., яка облікована в органах Пенсійного фонду України; на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року у справі № 440/3386/23 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2023 року без обмеження максимальним розміром, та нараховано доплату пенсії за рішенням суду за період з 01.03.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 6000 грн., яка облікована в органах Пенсійного фонду України; на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 року у справі № 440/591/23 проведено перерахунок пенсії з 01.07.2021 року, доплата пенсії за рішенням суду за період з 01.07.2021 року по 31.07.2023 року відсутня. Одночасно зазначено, що в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 року у справі № 440/591/23 зобов`язання щодо перерахунку пенсії з 01.07.2021 року без обмеження максимальним розміром, відсутні. Також пенсійний орган зазначив, що ст. 43 Закону № 2262-ХII передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. (а.с. 5-6).

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, перевіряючи рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011 року.

Відповідно до положень ст. 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України № 2262-ХІІ, не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесені зміни у ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з п. 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи ч. 5 ст. 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у ст. 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII та положення ч. 1 ст. 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ) прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення ст. 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII, тобто є одно предметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст. 2 Закону № 3668-VI .

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019 року, ухваленій Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обмеження максимального розміру пенсії позивачу, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Вище вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах: від 20.07.2022 року у справі № 340/2476/21, від 08.09.2022 року у справі № 380/6429/20, від 23.05.2023 року у справі № 380/24477/21, від 14.12.2023 року у справі № 640/15298/20, які враховуються судом в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 року з обмеженням її максимальним розміром та про зобов`язання пенсійний орган виплатити нараховану пенсію позивачу з 01.07.2021 року, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, підлягають задоволенню.

Відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог адміністратвиного позову ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року з обмеженням її максимальним розміром.

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити нараховану пенсію ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц