Справа № 335/4455/24
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/4455/24 2-а/335/87/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прядка Д.В., звернувся до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначено, що 08.04.2024 року приблизно о 11 годині 40 хв. інспектором взводу 1 роти 2 УПП в Запорізькій області було винесено постанову серія БАБ № 721791 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 гривень 00 коп.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 08.04.2024 року водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом по вул. Ігоря Сікорського в м. Запоріжжі, начебто при повороті праворуч не подав сигнал світловим покажчиком повороту, чим начебто порушив п. 9.2. ПДР. Також зазначено що водій ОСОБА_1 не мав при собі свідоцтва про реєстрацію, чим порушив п. 2.1. ПДР.

Зазначив, що 08.04.2024 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом по вул. Ігоря Сікорського в м. Запоріжжі при повороті праворуч завчасно подав сигнал світловим покажчиком повороту, після здійснення повороту був безпідставно зупинений співробітниками поліції які одразу не пояснивши причини зупинки, стали вимагати документи. ОСОБА_1 уточнив у інспектора причину зупинки, оскільки жодних вимог правил дорожнього руху не порушував. Він неодноразово запитував чому його автомобіль було зупинено, але інспектор не зміг чітко сформулювати причини та підстави зупинки.

Разом з тим, на клопотання позивача повідомити підстави зупинки та надати відеозапис з нагрудної камери поліцейського, останній проігнорував та повідомив, що ОСОБА_1 було начебто порушено ПДР, однак не було надано для ознайомлення відеозапис. Також позивач вважає, що було порушено право на захист, оскільки не дочекавшись адвоката поліцейський виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Пояснив, що поліцейським УПП в Запорізькій області, були порушені положення КУпАП, після зупинки транспортного засобу, не було повідомлено підстави зупинки водія, не було ознайомлено з матеріалами правопорушення, не надано можливості користуватись юридичною допомогою, заявити клопотання, також його не сповіщали про дату та час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , клопотань про розгляд справи за його відсутності він не надавав.

Враховуючи наведене, просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити; стягнути витрати на правову допомогу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання. Витребувано в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції оригінал постанови серії БАБ № 721791 від 08.04.2024, яка винесена інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Запорізькій області ДПП України відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області скористався своїм правом на відзив 07.05.2024 року, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні через безпідставність та необґрунтованість.

Зокрема, зазначив, що під час несення служби 08.04.2024 поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області було виявлено та зупинено транспортний засіб, під керуванням позивача ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом при повороті праворуч не подав сигнал світловим покажчиком повороту, а також під час перевірки документів, зазначений у п. 2.1 ПДР України було виявлено, що водій не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 «б» та 9.2 «б» ПДР України.

В подальшому, під час розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно з ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, позивач будь-яких клопотань не заявляв. Крім того, представник зазначив, що з відеозаписів нагрудних реєстраторів інспекторів вбачається, що позивачу не було створено перешкод для реалізації його процесуальних прав на отримання ефективної правничої допомоги, натомість позивачем не було вчинено жодних дій, спрямованих на залучення ефективної правничої допомоги під час розгляду справи.

Представник відповідача категорично не погоджується з заявленим позивачем розміром понесених витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що позивачем до заяви про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу не додано жодного документу, який би підтверджував понесені витрати на правову допомогу.

23.05.2024 на виконання ухвали суду від 23.04.2024 представником Департаменту патрульної поліції Малієм О.М. долучено до матеріалів справи постанову серії БАБ № 721791 від 08.04.2024.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 08.04.2024 року інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №721791, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 08.04.2024 року о 11 год. 45 хв. в м. Запоріжжі, по вул. Ігоря Сікорського, 150, водій керуючи автомобілем не увімкнув світловий покажчик повороту при повороті праворуч з вул. Солідарності на вул. Ігоря Сікорського, порушив п. 9.2 «б», при цьому керував автомобілем не маючи при собі свідоцтва про реєстрацію, чим порушив п. 2.1 «б», чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1 «б» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Згідно з п. 9.2 «б» ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП визначає, адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України вказаний висновок підлягає застосуванню у цій справі.

Як зазначив у позові ОСОБА_1 , у день та час, вказані у постанові про адміністративне правопорушення, він дійсно рухався в м. Запоріжжя, по вул. Ігоря Сікорського, однак при повороті праворуч завчасно подав сигнал світловим покажчиком повороту. Проте був зупинений співробітниками поліції, які не змогли чітко пояснити причини та підстави зупинки.

Крім того, відповідач скористався правом подання відзиву в якому зазначив, зокрема, що інспектором було встановлено факт вчинення позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові. З наданого відеозапису з бодікамери патрульного, слідує, що відеозапис розпочинається з моменту, коли транспортний засіб, за кермом якого був позивач, вже зупинений працівниками поліції, а отже відсутній зафіксований факт того, що ОСОБА_1 при повороті праворуч не подав сигнал світловим покажчиком повороту. Крім того, не зафіксовано роз`яснення поліцейським позивачу про причину зупинки транспортного засобу в момент зупинки. Також, з наданого відеозапису вбачається, що позивачем було повідомлено співробітнику поліції, що реєстраційний документ на транспортний засіб у нього є, проте не при собі, а його привезе інша особа через 15 хвилин.

Згідно з ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Аналізуючи норми вище наведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП не доведена.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовної заяви та скасування постанови серії БАБ № 721791 від 08.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо вимог стосовно стягнення судових витрат, які поніс і які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи, суд виходить з наступного.

Частиною 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

На підтвердження розміру витрат, які позивач поніс на оплату послуг адвоката, позивачем не надано жодного підтвердження.

Частиною 6 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У поданому до суду відзиві відповідач заперечує проти стягнення з нього понесених позивачем витрат, посилаючись на те, що розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та наданих адвокатом послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи вищенаведене, з огляду на ті обставини, що позивачем до позову не долучено жодного доказу на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить висновку, що у стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 721791від 08.04.2024, винесену інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Завізіоном Глібом Васильовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне рішення складено 06 червня 2024 року.

Суддя Н.І. Рибалко