Справа № 300/1390/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" червня 2024 р. справа № 300/1390/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в загальній сумі 42 425,42 гривень, -
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі по тексту також позивач, орган стягнення, Головне управління ДПС в області, контролюючий орган) звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі по тексту також - відповідач, ОСОБА_1 , платник податків) про стягнення податкового боргу в загальній сумі 42 425,42 гривень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог частини 1 статті 67 Конституції України, статті 38, підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, не погашено нараховані контролюючим органом зобов`язання з:
- податку на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, в тому числі штрафні санкції і пеня в загальній сумі 37 592,70 гривень;
- військового збору, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, в тому числі штрафні санкції та пеня в загальній сумі 3 132,72 гривні;
- адміністративних штрафів та інших санкцій в загальній сумі 1 700,00 гривень.
Вказані грошові зобов`язання є податковим боргом (узгодженим грошовим зобов`язанням) відповідача, який, станом на день звернення до адміністративного суду, в загальному становить 42 425,42 гривень. Несплата до бюджету податкового боргу зумовила звернення контролюючого органу до суду.
Відповідно до частини 3 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України), якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
З урахуванням того, що позовні вимоги заявлені до відповідача як фізичної особи, 27.02.2024 Івано-Франківським окружним адміністративним судом направлено Управлінню державної міграційної служби України в Івано-Франківські області, Центру надання адміністративних послуг Рожнятівської селищної ради запити щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, які містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі особи стосовно ОСОБА_1 (а.с.84-87).
Засобами поштового зв`язку 04.03.2024 і 19.03.2024 надійшли відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС України в Івано-Франківській області за №1096 від 28.02.2024 і за №300/1390/24/1390/24 від 27.02.2024, за змістом яких ОСОБА_1 з 05.05.2010 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.90, 121).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і повідомлення (виклику) сторін (а.с.88).
Із урахуванням одержаних відомостей, копію ухвали про відкриття провадження у справі 04.03.2024 надіслано за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, а саме АДРЕСА_2 (а.с.89), а також направлено за адресою місця проживання або останнього відомого місця перебування платника податків, зазначеного в адміністративному позові, а саме АДРЕСА_3 (а.с.89).
Шляхом надсилання на електронну пошту суду 06.03.2024, відповідь надала Рожнятівська селищна рада за №128 від 06.03.2024, зі змісту якого судом встановлено, що ОСОБА_1 в реєстрі Рожнятівської територіальної громади не значиться (а.с.93).
Поряд з цим, ГУ ДПС в Івано-Франківській області на виконання ухвали про відкриття провадження від 04.03.2024, подано до канцелярії суду клопотання за №3500/5709-19-13-04-09 від 15.03.2024 про долучення до матеріалів справи витягу з ІКС "Податковий блок " (а.с.100-103).
Відтак, зі змісту відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків (реєстраційні дані) судом встановлено, що податковою адресою платника податків визначено: АДРЕСА_3 (а.с.100).
Копія ухвали про відкриття провадження від 04.03.2024 отримана відповідачем за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджено підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 06 000 948 772 42 (а.с.98).
Також відповідачем отримано копію зазначеної ухвали за адресою АДРЕСА_3 , свідченням чого є підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 06 000 948 764 08 (а.с.99).
Відповідно до частини 1 статті 174 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.
Днем вручення судового рішення, серед іншого, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3 частини 1 статті 251 КАС України).
З урахуванням вказаного ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.03.2024 вважається врученою відповідачу належним чином.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який разом з письмовими доказами надійшов на адресу суду 18.03.2024 засобами поштового зв`язку (а.с.104-119).
З доводами позивача, викладеними у позовній заяві, відповідач не погоджується, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини.
На підтвердження цього вказує, що, на дату направлення такої податкової вимоги, тривав судовий розгляд адміністративної справи за №300/5593/22, в межах якого судом досліджувалося питання наявності підстав для скасування оскаржуваного відповідачем податкового повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021, котрим визначено суму грошового зобов`язання, що включає податкове зобов`язання у виді сплати податку на доходи фізичних осіб від провадження незалежної професійної діяльності ОСОБА_1 у період з 01.01.2017 по 02.03.2021 та штрафні санкції у загальному розмірі 34 233,95 гривень.
Окрім того, відповідач звертає увагу, що податкова вимога була сформована та направлена за адресою АДРЕСА_3 , що не є адресою її зареєстрованого та фактичного місця проживання, чим відповідача позбавлено можливості оскаржити останню.
Додатково зазначає, що податкові повідомлення-рішення за №006488/2406 від 13.12.2022 та за №006450/2406 від 13.12.2022 також не надходили на її поточну адресу зареєстрованого місця проживання, а саме АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вона не мала можливості їх оскаржити.
Вважає, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області, всупереч вимогам КАС України, повторно звернувся до адміністративного суду з позовом до тієї самої особи, з тих самих підстав і того самого предмета, оскільки, станом на дату подання адміністративного позову про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в загальній сумі 42 425,42 гривень, судовий розгляд справи за №300/5593/22, предметом розгляду котрого є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення за №010241/0712 від 17.11.2021, вже завершився шляхом ухвалення кінцевого судового рішення, що набрало законної сили.
У відзиві на позовну заяву відповідач також наполягає на пропущенні позивачем строку звернення до суду, котрий, на її переконання, у даній категорії справ, згідно положень абзацу 2 частини 2 статті 122 КАС України, становить 3 (три) місяці, який обчислюються, якщо не встановлено інше, з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
При цьому, вказує, що податкове законодавство визначає спеціальні строки, відповідно до яких "може розпочинатися процедура стягнення податкового боргу", а саме за змістом приписів пункту 95.2 стаття 95 Податкового кодексу України (надалі по тексту також - ПК України, Кодекс) стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Як аргументує відповідач, надсилання податкової вимоги платнику податку має процесуальне значення, оскільки лише після спливу 60 календарних днів з дня такого надіслання, у контролюючого органу виникає право на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення податкового боргу з платника податків.
Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
На думку відповідача, звернення контролюючого органу з позовом про стягнення податкового боргу є однією зі стадій процедури стягнення відповідного боргу, відтак строк у 1095 календарних днів, що встановлений пунктом 102.4 статті 102 ПК України, - це строк, протягом якого мають бути реалізовані всі стадії процедури стягнення податкового боргу.
А отже, визначений пунктом 102.4 статті 102 ПК України строк стягнення податкового боргу у 1095 календарних днів включає в себе встановлений абзацом 3 частиною 2 статтею 122 КАС тримісячний строк пред`явлення контролюючим органом вимоги до платника податків про стягнення податкового боргу.
З огляду на вказане, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
На адресу суду 26.03.2024 разом з письмовими доказами надійшла відповідь на відзив ГУ ДПС в Івано-Франківській області за №3591/5/09-19-13-04-09 від 25.03.2024 (а.с.123-127).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №300/5593/22 від 19.06.2023 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021 відмовлено.
З приводу строку звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 в загальній сумі 42 425,42 гривень, позивач не погоджується з позицією відповідача стосовно обмеження такого строку трьома місяцями з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення такої вимоги.
На підтвердження цього звертається до правової позиції, викладеної у листі Вищого адміністративного суду України від 05.07.2011 за №945/11/13-11.
Окремо зазначається, що перебіг строків, встановлений статтею 102 ПК України, був зупинений з 18.03.2020 по 01.08.2023 шляхом набуття чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 за №2120-ІХ, а також Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30.06.2023 за №3219-ІХ.
Відповідач скористався правом подання заперечення на відповідь на відзив, що разом з письмовими доказами надійшов на адресу суду засобами поштового зв`язку 08.04.2024 (а.с.128-134).
Відтак, ОСОБА_1 стверджує про не вручення податкової вимоги у передбачений законом спосіб платнику податків.
Від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 12.04.2024 на адресу суду надійшла відповідь на заперечення за №4956/5/09-19-13-04-09 від 12.04.2024 (а.с.136-139).
За наслідком надходження від позивача клопотання за №5752/5/09-19-13-04-09 від 25.04.2024, що зареєстроване в канцелярії суду 25.04.2024, до матеріалів справи долучено письмові докази (а.с.140-145)
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Фізична особа ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Державної податкової служби в Івано-Франківській області як платник податків із присвоєним реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а.с.101-102).
В описовій і мотивувальній частині рішення суду від 28.03.2023 зазначено (зафіксовано) наступні обставини:
"Платник податків фізична особа ОСОБА_1 06.10.2016 зареєстрована за №1/09 кваліфікаційною дисциплінарною комісією адвокатури Івано-Франківської області за кодом основного виду діяльності 69.10 діяльність у сфері права, категорія страхувальника 230.
Згодом відповідачем самостійно прийнято рішення про припинення незалежної професійної діяльності від 23.03.2021 за №б/н (стан 11 припинено, але не знято з обліку (а.с.115).".
2017 р. ТзОВ "Стиль", площа 21 кв. м. за адресою АДРЕСА_6 Договір оренди від 06.02.2017 за №06/02/17-21. Розмір орендної плати згідно Договору визначено в сумі 210,00 гривень в місяць, в суму орендної плати не входить оплата за користування комунальними послугами, які оплачуються орендарем окремо згідно квитанцій (а.с.30-32, 33, 34, 35-37);
2018 р. гр. ОСОБА_2 площа 43 кв.м. по АДРЕСА_7 (Договір оренди приміщення №1 від 02.01.2018) (а. с. 38-39);
2019 р. гр. ОСОБА_3 площа 43 кв.м. по АДРЕСА_7 (Договір оренди приміщення №1/1 від 02.01.2019) (а. с. 40-41);
та банківські довідки про обіг та сальдо по розрахункових рахунках з АТ КБ "Приватбанк".
Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатках ф.2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за період з 01.01.2017 по 02.03.2021 встановлено завищення витрат в загальній сумі 79 831,81 гривень, в тому числі за 2017 рік 30 000,00 гривень, за 2018 рік 7 195,75 гривень, за 2019 рік 42 636,06 гривень.
Не погодившись з висновками Акта перевірки від 30.09.2021 ОСОБА_1 29.10.2021 подала заперечення.
- ППР за №010241/0712 від 17.11.2021, яким встановлено порушення підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177, статті 178 Податкового кодексу України відповідно до пункту 123.2 статті 123 та пункту 109.1 статті 109 ПК України, діяння платника податків вчинені умисно, так як контролюючим органом встановлено, що платником ОСОБА_1 не дотримано правил ведення податкового обліку по факту безпідставного завищення задекларованих валових витрат, які не підтвердженні первинними документами, та заниження отриманих доходів від надання адвокатських послуг, в результаті чого платником занижено чистий оподатковуваний дохід за період з 01.01.2017 по 02.03.2021, на підставі чого у відношенні до відповідача збільшено грошове зобов`язання, котре у загальному розмірі становить 34 233,95 гривень (з яких податкове зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" складає 29 145,78 гривень та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) становлять 5 088,17 гривень) (а.с.13);
- ППР за №010239/0712 від 17.11.2021, яким встановлено порушення підпункту 1.4, підпункту 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177, статті 178 ПК України, діяння платника податків вчинені умисно, так як контролюючим органом встановлено, що платником ОСОБА_1 не дотримано правил ведення податкового обліку по факту безпідставного завищення задекларованих валових витрат, які не підтвердженні первинними документами, та заниження отриманих доходів від надання адвокатських послуг, в результаті чого платником занижено чистий оподатковуваний дохід за період з 01.01.2017 по 02.03.2021, на підставі чого у відношенні до відповідача збільшено грошове зобов`язання, котре у загальному розмірі становить 2 852,83 гривень (з яких податкове зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування" складає 2 428,82 гривень та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) становлять 424,01 гривень) (а.с.14).
Судом, із описової та мотивувальної частини рішення від 28.03.2023 у справі за №300/5593/22 за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 що перебувала у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду, також встановлено наступні відомості:
"Позивач 29.11.2021 оскаржила рішення від 10.11.2022 за №010241/0712 від 17.11.2021 до Державної податкової служби України.
Рішенням про результати розгляду скарги за №14324/6/99-00-06-01-04-06 ДПС України податкове повідомлення-рішення від 17.11.2021 №010241/0712 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення (а.с.19-23)."

Окрім цього, на підставі Акта за №5376/09-19-07-12/ від 30.09.2021 та рішення ДПС України про результати розгляду скарги за №14315/6/99-00-06-01-04-06 від 10.11.2022, Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області також винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- ППР за №006448/2406 від 13.12.2022, яким встановлено порушення підпункту 16.1.7, пункту 16.1 статті 16, пункту 63.3 статті 63 ПК України, оскільки платником податків фізичною особою ОСОБА_1 не забезпечено зберігання первинних документів, пов`язаних з обчисленням і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за календарний період, охоплений перевіркою, а саме 2017, 2018, 2019 роки, чим порушено пункт 44.1, пункт 44.3 статті 44 ПК України, на підставі чого до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 1 020,00 гривень (а.с.75);

- ППР за №006450/2406 від 13.12.2022, яким встановлено порушення пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44, пункту 85.8 статті 85, підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, пункту 176.1 статті 176, пункту 177.10 статті 177 ПК України та наказу "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення" за №481 від 16.09.2013, оскільки платником податків фізичною особою ОСОБА_1 не подано до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП, які використовувалися у веденні господарської діяльності, а саме за адресою: АДРЕСА_7 та АДРЕСА_6 за календарний період, охоплений перевіркою, а саме 2017, 2018, 2019 роки, на підставі чого до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 680,00 гривень (а.с.76).

Листом ГУ ДПС в Івано-Франківській області за №12445/6/09-19-24-06 від 13.12.2022 вказані вище податкові повідомлення-рішення в тому числі, направлено 13.12.2022 поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника податків, а саме: АДРЕСА_5 (а.с.142).

Такі рішення контролюючого органу отримані ОСОБА_1 особисто 21.12.2022, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення 76 7 (а.с.143).

Вважаючи протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області щодо проведення перевірки, внаслідок чого винесено неправомірне податкове повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до вказаного контролюючого органу про визнання протиправним та скасування вищезазначеного ППР.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 відкрито провадження у адміністративній справі за №300/5593/22.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021 (а.с.111-115).

ГУ ДПС в Івано-Франківській області сформовано та направлено позивачу податкову вимогу за №0-0919 від 05.04.2023, згідно якої у ОСОБА_1 станом на 04.04.2023 наявний податковий борг в розмірі 42 425,42 гривень, який необхідно сплатити (а.с.7).

До податкової вимоги було долучено детальний розрахунок суми податкового боргу (зворотній бік а.с.7), за яким податковий борг відповідача в розмірі 42 425,42 гривень складається з наступного:

податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11010500), згідно ППР за №010241/0712 від 17.11.2021, усього становить 37 592,70 гривень, з яких: податкове зобов`язання у розмірі 29 145,78 гривень, сума штрафних санкцій складає 5 088,17 гривень, пеня на суму 3 358,75 гривень;

військовий збір, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11011001), згідно ППР за №010239/0712 від 17.11.2021, усього становить 3 132,72 гривні, з яких: податкове зобов`язання у розмірі 2 428,82 гривень, сума штрафних санкцій складає 424,01 гривні, пеня на суму 279,89 гривень;

адміністративні штрафи та інші санкції (код бюджетної класифікації 21081103), згідно ППР за №006448/2406 від 13.12.2022, ППР за №006450/2406 від 13.12.2022, усього становить 1 700,00 гривень.

Зазначені документи рекомендованим листом за допомогою національного поштового оператора АТ "Укрпошта" 05.04.2023 направлені ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 (а.с.8).

З відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 77 3 судом встановлено, що відповідачем рекомендований лист, який містив податкову вимогу за №0-0919 від 05.04.2023, вручений за довіреністю 11.04.2023, засвідчений підписом уповноваженої особи (а.с.8).

Надалі, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі №300/5593/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2023 апеляційну скаргу задоволено, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі №300/5593/22 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено (а.с.116-119).

Вважаючи грошові зобов`язання, відображені у податковій вимозі за №0-0919 від 05.04.2023 в загальному розмірі 42 425,42 гривень податковим боргом (узгодженим грошовим зобов`язанням) відповідача, який станом на день звернення до адміністративного суду не є сплаченим, податковий орган звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення останнього.

Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі по тексту також ПК України, Кодекс), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковим обов`язком в розумінні вимог статті 36 вказаного Кодексу визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 Кодексу визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 14.1.39. статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

При розгляді справи з`ясовано наявність у відповідача заборгованості по застосованих до відповідача штрафних санкцій і адміністративних штрафів та інших санкцій, щодо яких суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

За приписами підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

В силу приписів підпункту 78.1.7. пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, а саме: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Як вже було встановлено судом вище по тексту судового рішення, платник податків фізична особа ОСОБА_1 06.10.2016 зареєстрована за №1/09 кваліфікаційною дисциплінарною комісією адвокатури Івано-Франківської області за кодом основного виду діяльності 69.10 діяльність у сфері права, категорія страхувальника 230.

Згодом відповідачем самостійно прийнято рішення про припинення незалежної професійної діяльності від 23.03.2021 за № б/н (стан 11 припинено, але не знято з обліку).

Згідно пунктів 86.1., 86.5., 86.8. статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Як з`ясовано із матеріалів справи, головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області Мудрою О.В. проведено документальну позапланову виїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 в приміщенні Калуської ДПІ ГУ ДПС в Івано-Франківській області з 17.09.2021 по 23.09.2021 за період 01.01.2017 по 02.03.2021, за результатами якої складено акт перевірки за №5376/09-19-07-12/ від 30.09.2021 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів з 01.01.2017 по 02.03.2021, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 06.10.2016 по 02.03.2021" (надалі по тексту також - акт перевірки) (а.с.21-70).

У зв`язку з відсутністю платника податків за зареєстрованим місцезнаходженням, 30.09.2021 позивачем складено акт за №1299/09-1907-12/ (а.с.71), що засвідчує факт відмови від ознайомлення, підписання та отримання платником податків фізичною особою ОСОБА_1 акта перевірки за №5376/09-19-07-12/ від 30.09.2021.

На підставі акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 за №5376/09-19-07-12/ від 30.09.2021 контролюючим органом сформовані:

- податкове повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021, яким у відношенні до відповідача збільшено грошове зобов`язання, котре у загальному розмірі становить 34 233,95 гривень (з яких податкове зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" складає 29 145,78 гривень та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) становлять 5 088,17 гривень) (а.с.13);

- податкове повідомлення-рішення за №010239/0712 від 17.11.2021, яким у відношенні до відповідача збільшено грошове зобов`язання, котре у загальному розмірі становить 2 852,83 гривень (з яких податкове зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування" складає 2 428,82 гривень та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) становлять 424,01 гривень) (а.с.14);

- податкове повідомлення-рішення за №006448/2406 від 13.12.2022, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 1 020,00 гривень (а.с.75);

- податкове повідомлення-рішення за №006450/2406 від 13.12.2022, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 680,00 гривень (а.с.76).

Коментовані податкові повідомлення-рішення від 17.11.2021 засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення відправлення 76 0 направлялись відповідачу (на податкову адресу платника податків), а саме: АДРЕСА_5 , отримані ОСОБА_1 особисто 22.11.2021, свідченням чого є підпис на бланку повідомлення (а.с.79, зворотній бік а.с.80).

У свою чергу, податкові повідомлення-рішення від 13.12.2022 засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення відправлення 76 7 також направлялись відповідачу (на податкову адресу платника податків), а саме: АДРЕСА_5 , отримані ОСОБА_1 особисто 21.12.2022, свідченням чого є підпис на бланку повідомлення (а.с.142,143).

Пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, платник податків на виконання пункту 57.3 статті 57 цього Кодексу, зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Судом, із описової та мотивувальної частини рішення від 28.03.2023 у справі за №300/5593/22 за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 що перебувала у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду, встановлено наступні відомості:

"Позивач 29.11.2021 оскаржила рішення №010241/0712 від 17.11.2021 до Державної податкової служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 10.11.2022 за №14324/6/99-00-06-01-04-06 ДПС України податкове повідомлення-рішення від 17.11.2021 за №010241/0712 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення (а.с.19-23)."

Вважаючи протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області щодо проведення перевірки, внаслідок чого винесено неправомірне податкове повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до вказаного контролюючого органу про визнання протиправним та скасування вищезазначеного ППР.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 відкрито провадження у адміністративній справі за №300/5593/22.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021 (а.с.111-115).

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 2 Розділу ІІ "Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за №610 (надалі по тексту також Порядок №610), податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Як встановлено пунктом 3 Розділу ІІ Порядку №610, протягом періоду оскарження платником податків відповідно до статті 56 ПК України суми грошових зобов`язань, визначених податковим органом відповідно до Кодексу та інших законодавчих актів, податкова вимога з податку, що оскаржується, не формується та не надсилається, а сума такого грошового зобов`язання вважається неузгодженою.

Абзацом 4 підпунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 255 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до частини 1 статті 295 КАС України подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Системний аналіз вищенаведених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що податкова вимога формується контролюючим органом лише у випадку несплати узгодженої суми податкових зобов`язань.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, податковий борг, зазначений відповідачем у вимозі за №0-0919 від 05.04.2023, виник, в тому числі й на підставі податкового повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021, який позивачем оскаржено до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Зокрема, до податкової вимоги було долучено детальний розрахунок суми податкового боргу (зворотній бік а.с.7), за яким податковий борг відповідача в розмірі 42 425,42 гривень складається з наступного:

податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11010500), згідно ППР за №010241/0712 від 17.11.2021, усього становить 37 592,70 гривень, з яких: податкове зобов`язання у розмірі 29 145,78 гривень, сума штрафних санкцій складає 5 088,17 гривень, пеня на суму 3 358,75 гривень;

військовий збір, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11011001), згідно ППР за №010239/0712 від 17.11.2021, усього становить 3 132,72 гривні, з яких: податкове зобов`язання у розмірі 2 428,82 гривень, сума штрафних санкцій складає 424,01 гривні, пеня на суму 279,89 гривень;

адміністративні штрафи та інші санкції (код бюджетної класифікації 21081103), згідно ППР за №006448/2406 від 13.12.2022, ППР за №006450/2406 від 13.12.2022, усього становить 1 700,00 гривень.

Станом на дату формування та направлення позивачу податкової вимоги за №0-0919 від 05.04.2023, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі за №300/5593/22 не набрало законної сили.

Дана обставина сторонами не заперечується.

Відтак, оскільки позивач розпочав процедуру судового оскарження рішення контролюючого органу, а саме ППР за №010241/0712 від 17.11.2021, то грошові зобов`язання за даним податковим повідомленням-рішення у частині 37 592,70 гривень, станом на дату формування та направлення позивачу податкової вимоги за №0-0919 від 05.04.2023, у розумінні Податкового кодексу України, вважалися неузгодженими, що свідчить про не реалізацію контролюючим органом процедури формування та направлення ОСОБА_1 такої податкової вимоги у встановленому законом порядку.

Поряд з вказаним, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

У контексті наведеного варто звернути увагу, що у відповідності до вимог статті 56 Податкового кодексу України відповідачем не була порушена процедура адміністративного оскарження податкового зобов`язання, визначеного такими податковими повідомленням-рішеннями, як:

за №010239/0712 від 17.11.2021, яким у відношенні до відповідача збільшено грошове зобов`язання, котре у загальному розмірі становить 2 852,83 гривень (з яких податкове зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування" складає 2 428,82 гривень та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) становить 424,01 гривень) (а.с.14);

за №006448/2406 від 13.12.2022, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 1 020,00 гривень (а.с.75);

за №006450/2406 від 13.12.2022, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 680,00 гривень (а.с.76).

З приводу нарахування у спірних відносинах контролюючим органом відповідачу пені суд відзначає, що у відповідності до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Кодексу нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Підпунктом 129.3.1. пункту 129.3 статі 129 Податкового кодексу України визначено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1. та 129.1.2 пункту 129.1 статі 129 Податкового кодексу України (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (пункт 129.4 статті 129 Кодексу).

Із змісту інтегрованої картки платника податків слідує, що, станом на 31.12.2023, у відомостях останньої числяться дані про нарахування податковим органом пені (статті 129 ПК України) з військового збору, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 279,89 гривень (а.с.9).

Відтак, суд приходить до переконання, що визначені контролюючим органом у вимозі за №0-0919 від 05.04.2023 податкові зобов`язання, штрафні санкції та пеня в загальному розмірі 4 832,72 гривні, як станом на дату формування та направлення такої податкової вимоги, так як на дату ухвалення рішення у даній адміністративній справі, є узгодженими та являються податковим боргом відповідача.

В контексті вказаного суд звертає увагу відповідача на те, що предметом у даній справі є стягнення податкового боргу, а не оскарження податкової вимоги від 05.04.2023 в частині включення станом на таку календарну дату до складу боргу зобов`язань, визначених податковим повідомлення-рішенням за №010241/0712 від 17.11.2021 на суму 37 592,70 гривень.

В даній справі відповідач не подала зустрічного позову, в якому б заявила відповідні позовні вимоги із тих підстав, що нею сформовані у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив.

Суд констатує, що на час подання позову (27.02.2024) і на день вирішення даної справи (13.06.2024) податкова вимога за №0-0919 від 05.04.2023 є чинною.

Включення, станом на 05.04.2023, в склад податкового боргу зобов`язання в сумі 37 592,70 гривень, зважаючи на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі №300/5593/22, не може, станом на 13.06.2024, припинити спірний обов`язок платника податку, так як в силу вимог статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Додатково суд зазначає, що за змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Абзацом 3 пункту 2 Розділу V "Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за №610 (надалі по тексту також Порядок №610) визначено, що податковий керуючий вносить відповідні дані до реєстру податкових вимог та долучає до справи платника податків, серед іншого, якщо податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або податкова вимога, якою визначена сума податкового боргу, скасовується чи змінюється податковим органом та/або судом, - примірник (копію) такого рішення податкового органу та/або суду.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (абзац 2 пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України)

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що грошові зобов`язання підлягають сплаті протягом десяти днів саме з дня їх узгодження, а не отримання нового податкового повідомлення-рішення, яким за результатами судового оскарження фактично фіксується сума узгодженого грошового зобов`язання, правомірність нарахування якого підтверджена судом. Тоді як, норми Податкового кодексу України хоча і передбачають направлення нового податкового повідомлення-рішення у випадку зменшення в судовому порядку суми грошового зобов`язання, однак, воно має інше юридичне значення та наслідки. Зокрема, на таке рішення не розповсюджується процедура узгодження грошового зобов`язання та/або виникнення права на його повторне оскарження.

Така ж правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду, зокрема від 28 жовтня 2022 року у справі №200/5487/21, від 12 серпня 2021 року у справі №804/3114/16, від 07 грудня 2020 року у справі №826/15527/17, від 31 жовтня 2023 року у справі №826/9086/17, від 22 лютого 2024 року у справі №813/4825/17.

Суд доходить висновку про застосовність вищевикладеної позиції Верховного Суду до спірних правовідносин, що склалися у даній адміністративній справі.

Як вже встановлено вище по тексту судового рішення, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2023 апеляційну скаргу задоволено, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі №300/5593/22 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021 відмовлено.

Згідно частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Відтак, суд доходить висновку, що податкова вимога за №0-0919 від 05.04.2023, станом на час ухвалення рішення у даній справі, містить узгоджене грошове зобов`язання у загальному розмірі 42 425,42 гривні, в тому числі з податок на доходи фізичних осіб, який сплачений фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11010500) за основним зобов`язанням у розмірі 29 145,78 гривень і за штрафними санкціями в сумі 5 088,17 гривень, а також пені на суму 3 358,75 гривень.

Дане зобов`язання, як станом на 19.07.2023, так і станом на 13.06.2024, є несплаченим податковим боргом позивача.

В частині доводів сторін про належність/неналежність доведення до відома платника податків про наявність податкових зобов`язань, зокрема про направлення податкової вимоги за №0-0919 від 05.04.2023 за такою адресою ОСОБА_1 , що не співпадає з її адресою зареєстрованого та фактичного місця проживання, суд керується наступними мотивами.

Так, у силу вимог пункту 59.1. статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (пункт 59.3 статті 59 ПК України).

За приписами абзацу 1 пункту 6 розділу ІV "Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за №610, податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Зі змісту відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків (реєстраційні дані) судом встановлено, що податковою адресою платника податків визначено: АДРЕСА_3 (а.с.126).

У сформованій контролюючим органом податковій вимозі №0-0919 від 05.04.2023 зазначене місце проживання або останнє відоме місце перебування платника податків, а саме: АДРЕСА_4 (на час розгляду справи Калуський) район, Івано-Франківська область, 77605 (а.с.7).

Така адреса платника податків, станом на 27.02.2024 (день реєстрації позовної заяви), визначена позивачем виходячи із відомостей з центральної бази даних Державної податкової служби Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с.126), та з урахуванням обставини припинення ОСОБА_1 23.02.2021 незалежної професійної діяльності (а.с.101-102), що суд вважає вірним.

Так, Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області поштовим відправленням за номером 77 3 направлено податкову вимогу форми "Ф" за №0-0919 від 05.04.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , де вимога була вручена за довіреністю 11.04.2023, що засвідчує наявність підпису уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні (а.с.8).

На думку ОСОБА_1 коментована вимога не може вважатися направленою у передбачений законом спосіб, оскільки надіслана не за її зареєстрованим та фактичним місцем проживання, тобто не за адресою: АДРЕСА_1 , а також з тієї підстави, що така податкова вимога була одержана за довіреністю іншою особою, хоч відповідач стверджує, що не уповноважувала жодну особу на отримання останньої.

З даного приводу слід відмітити, що в силу вимог пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті Кодексу, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Як визначено пунктом 45.1. статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Згідно пункту 63.5. статті 63 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому, відповідно до положень пункту 70.7. статті 70.7 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання (підпункт 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (пункт 42.3. статті 42 ПК України).

Варто наголосити, що усі громадянам України платникам податків на виконання вимог Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів" від 22.12.1994 за №320/94-ВР (надалі по тексту також Закон №320/94-ВР) присвоювалися (присвоєно) ідентифікаційні номера, а надалі реєстраційні номера облікової картки платника податків.

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 5 Закону №320/94-ВР до Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які, поряд з іншими, проживають в Україні, мають об`єкти оподаткування, передбачені чинним законодавством, і зобов`язані сплачувати податки та інші обов`язкові платежі.

Реєстрація фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів проводиться державними податковими інспекціями по районах, районах у містах і містах без районного поділу за місцем постійного проживання платників (частина 2 статті 5 Закону №320/94-ВР)

Абзацом 5 частини 3 статті 5 Закону №320/94-ВР визначено, що під час реєстрації до облікової картки фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів, серед іншого, вносяться дані про місце проживання.

Відповідно до частини 6 статті 5 Закону №320/94-ВР на підставі відомостей, поданих підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, включаючи Національний банк України та його установи, комерційні банки, інші фінансово-кредитні установи, та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, іншими органами, Головна державна податкова інспекція України надає фізичній особі - платнику податків та інших обов`язкових платежів ідентифікаційний номер і надсилає до державної податкової інспекції за місцем проживання фізичної особи або за місцем отримання доходів чи за місцезнаходженням об`єкта оподаткування картку з ідентифікаційним номером.

Як було визначено приписами частини 3 статті 9 Закону №320/94-ВР фізичні особи - платники податків та інших обов`язкових платежів, зобов`язані:

- зареєструватися у Державному реєстрі з моменту виникнення об`єкта оподаткування чи сплати податків та інших обов`язкових платежів;

- подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

На реалізацію коментованого закону Державною податковою адміністрацією України прийнято наказ за №43 від 27.01.1998 "Про затвердження Положення про картку фізичної особи - платника податків" (надалі по тексту також Положення №43).

Пунктом 1.3 Положення №43 визначалося, що фізичній особі - платнику податків та інших обов`язкових платежів надається ідентифікаційний номер, який надсилається до органу державної податкової служби за місцем проживання фізичної особи.

Згідно із пунктом 2.1 Положення №43 для отримання Картки громадянин України пред`являє паспорт громадянина України або паспортний документ, що містить необхідні для реєстрації у Державному реєстрі реквізити, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце народження та місце проживання (країна, область, район, населений пункт).

Виготовлені Картки розсилаються до органів державної податкової служби за місцем проживання фізичних осіб або за місцем отримання доходів, чи за місцезнаходженням об`єкта оподаткування (підпункт 2.17.2. пункту 2.17 Положення №43).

До отримання документа, що посвідчує особу та підтверджує її громадянство, Картки неповнолітнім фізичним особам в силу вимог пункту 2.3 Положення №43 видавалися одному з батьків за наявності свідоцтва про народження дитини та паспорта громадянина України одного з батьків або його паспортного документа з унесеними до нього відомостями про місце проживання або тимчасового перебування.

Окрім вказаного, положеннями пунктів 8.1. і 8.2. було регламентовано, що інформація щодо реєстраційних даних про фізичну особу коригується у разі, якщо в установленому законодавством порядку змінилися дані, що містяться у Картці. У разі виникнення змін у реєстраційних даних, що містяться у Картці, фізична особа протягом місяця від дня виникнення таких змін зобов`язана повідомити про необхідність коригування реєстраційних даних про неї орган державної податкової служби за місцем свого постійного проживання.

В подальшому, наказом Державної податкової адміністрації України від 24.11.2008 за №722 затверджено Порядок формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (надалі по тексту також Порядок №722).

Згідно пункту 6.3. Розділ II Порядку №722 працівник органу державної податкової служби у разі подання Облікової картки, поряд з іншим, зобов`язаний за даними відповідного рівня Державного реєстру, паспортного документа чи шляхом опитування фізичної особи - платника податків пересвідчитись у відсутності реєстрації фізичної особи - платника податків, установити, чи не змінювала фізична особа - платник податків прізвище, ім`я або по батькові, місце проживання, дату народження чи інші дані, які включаються до Облікової картки.

Відповідно пункту 1 Розділу ІІІ Порядку №722 у разі виникнення змін та/або уточнень у реєстраційних даних фізична особа - платник податків протягом місяця від дня виникнення таких змін зобов`язана подати Повідомлення до органу державної податкової служби за місцем свого постійного проживання (у разі зміни місця проживання - до органу державної податкової служби за новим місцем проживання).

Надалі, аналогічні за містом норми щодо обов`язку платника податків у випадку наявності об`єктів оподаткування здійснити подання відповідних документів для реєстрації в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, а також в частині обов`язку у випадку виникнення змін у власних облікових даних, в тому числі при зміні місця проживання (податкової адреси), на подання до відповідного податкового органу відповідних даних, окрім Податкового кодексу України (з 01.01.2011) визначалися в таких нормативно правових актах :

- наказ Державної податкової адміністрації України від 17.12.2010 за №954 "Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та втрату чинності деяких наказів Державної податкової адміністрації України";

- наказ Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 за №779 "Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків";

- наказ Міністерства доходів і зборів України від 29.09.2017 за №822 "Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків".

Згідно наявної в матеріалах справи відомості із центральної бази даних Державної податкової служби Державного реєстру фізичних осіб платників податків податкова адреса ОСОБА_1 значиться за вул. Ломоносова, 34, с. Сваричів, Рожнятівська територіальна громада, Калуський район, Івано-Франківська область (а.с.126).

В силу правового регулювання коментованих вище положень, у суду відсутні сумніви щодо достовірності відомостей про податкову адресу ОСОБА_1 , занесених до Державного реєстру фізичних осіб платників податків, в тому числі станом на квітень 2023 року у момент направлення податкової вимоги за №0-0919 від 05.04.2023 (а.с.8).

З приводу аргументів відповідача про не обізнаність із податковою вимогою, так як останній безпосередньо не вручено поштове відправлення (рекомендований лист з повідомленням про вручення), яке фактично і надійшло за "податковою адресою" втім отримано за довіреністю, то такі міркування суд вважає безпідставним. Зокрема, як вже відзначено, в силу вимог пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті Кодексу, надіслані за "податковою адресою". Тобто, ключовим є факт "надіслання" за податковою адресою, а не "вручення" безпосереднього платнику податків відповідного поштового відправлення за такою адресою.

Платник податків, зважаючи на імперативну дію згаданих норм ПК України, повинен розуміти і усвідомлювати, що саме від нього залежить належна організація власної діяльності, в тому в частині забезпечення можливості із отримання особисто будь-яких поштових відправлень, котрі ймовірно можуть бути скеровані (направлені) саме податковими органами України.

Також направлення вимоги за адресою АДРЕСА_4 не суперечить положенням абзацу 1 пункту 6 розділу ІV "Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за №610.

Продовжуючи застосування коментованих положень ПК України, в контексті вказаного питання, слід окремо відмітити також таке.

Дійсно, як слідує із матеріалів справи, на відміну від податкової вимоги, чотири податкові повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021 (а.с.13), за №010239/0712 від 17.11.2021 (а.с.14) і за №006448/2406 від 13.12.2022 (а.с.75), за №006450/2406 від 13.12.2022, (а.с.76) листами ГУ ДПС в Івано-Франківській області за №11904/6/09-19-07-12 від 17.11.2021 і за №12445/6/09-19-24-06 від 13.12.2022 направлені на адресу: АДРЕСА_5 (а.с.79, зворотній бік а.с.80, а.с.142, 143).

При цьому відповідачу варто мати на увазі, що згідно з пунктом 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 ПК України.

Відтак, направлення контролюючим органом вказаних податкових повідомлення-рішень за адресою фактичного проживання "місцезнаходження", що визнається позивачам, не є порушенням, оскільки приписи дозволяють контролюючому органу направляти документи як за адресою місце знаходження, так і податковою адресою.

Щодо наданої відповідачем суду довідки за №001 від 27.01.2017 форми N 4-ОПП (надалі по тексту також довідка), за змістом якої позивача було взято на облік Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платника податків за адресою АДРЕСА_5 , як належного доказу підтвердження зміни ОСОБА_1 податкової адреси, суд зазначає наступне.

Самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб (підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

За змістом абзацу 1 пункту 6.7 розділу VІ "Порядку обліку платників податків і зборів", затверджений наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 (надалі по тексту також Порядок №1588) зі змінами, внесеними наказом Міністерства фінансів України за №462 від 22.04.2014, що діяли станом на момент видачі довідки, взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, умовою ведення якої згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (далі - фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність), здійснюється за місцем постійного проживання у порядку, встановленому цим Порядком для фізичних осіб підприємців.

Узяття на облік фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється у день отримання від них заяви за формою №5-ОПП (абзац 1 підпункту 3 пункту 6.7 розділу VI Порядку №1588).

У разі взяття на облік як платників податків і зборів у контролюючих органах юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів, для яких законом установлені особливості їх державної реєстрації та відомості щодо яких не містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі у разі взяття на облік договорів про спільну діяльність та договорів управління майном, контролюючий орган за основним місцем обліку формує довідку про взяття на облік платника податків за формою № 4-ОПП (додаток 2). Така довідка надсилається платнику податків наступного робочого дня з дня взяття на облік. За згодою платника податків не пізніше наступного робочого дня після взяття його на облік така довідка може бути видана платнику податків чи уповноваженій особі платника податків у контролюючому органі (абзац 1 пункт 3.10 розділу ІІІ Порядку №1588).

Систематичний порівняльний аналіз Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів" та Порядку №1588 дають підстави суду сформувати наступний висновок: взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, що провадиться за місцем постійного проживання такої особи, не є тотожним зміні реєстраційних даних фізичної особи - платника податків, зокрема зміни інформації про місце проживання останньої, оскільки відбувається не зміна податкової адреси фізичної особи, а перехід з правового статусу фізичної особи платника податків до самозайнятої особи, що має наслідком присвоєння останній окремої адреси, за якою відбувається провадження такої незалежної професійної діяльності, що є відмінним від поняття податкової адреси фізичної особи платника податків.

На користь такого висновку свідчать дані з витягу з ІКС "Податковий блок", зі змісту яких судом встановлено, що платник податків фізична особа ОСОБА_1 06.10.2016 зареєстрована за №1/09 кваліфікаційною дисциплінарною комісією адвокатури Івано-Франківської області за кодом основного виду діяльності 69.10 діяльність у сфері права, категорія страхувальника 230, взята на облік контролюючим органом 27.01.2017.

Згодом відповідачем самостійно прийнято рішення про припинення незалежної професійної діяльності від 23.03.2021 за № б/н (стан 11 припинено, але не знято з обліку), 02.03.2021 останню знято з обліку як самозайняту особу (а.с.101-102).

Витяг містить також наступні відомості (а.с.101), а саме реєстраційні дані платника в державній податковій інспекції (надалі по тексту також ДПІ) за неосновним місцем обліку, яким є Калуська державна податкова інспекція Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, відповідно до яких адреса "проспект Лесі Українки, 16-А, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300" міститься в графі "Довідкові" (а.с.102), окрім того, дана адреса зазначена у графі "Дані Реєстрів про реєстрацію незалежної професійної діяльності", як адреса офісу (робочого місця).

ОСОБА_1 не надала суду докази повідомлення нею в установленому порядку контролюючого органу про обставину зміни з 05.05.2010 своєї первинної податкової адреси із АДРЕСА_4 (а.с.126), на АДРЕСА_1 , яка з 05.05.2010 відповідає паспортним даним про реєстрацію місця її проживання (а.с.109-110).

Податкова вимога форми "Ф" №0-0919 від 05.04.2023 надіслана контролюючим органом на податкову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 , яка відповідає її податковій адресі згідно даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків як на дату направлення такої вимоги, так і дату ухвалення рішення у даній справі.

Таким чином, суд вважає дотриманим позивачем порядок надіслання податкової вимоги і податкових повідомлення-рішень, визначений пунктом 42.2. статті 42 ПК України, оскільки такі надіслані на "податкову адресу" і "місцезнаходження" відповідача.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Не виконання платником податків обов`язку в частині повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми пункту 42.2 статті 42 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.06.2020 у справі №826/11455/15.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті даного питання не змінюють.

З приводу аргументів відповідача про те, що податкові повідомлення-рішення за №006488/2406 від 13.12.2022 та за №006450/2406 від 13.12.2022 не надходили на її поточну адресу зареєстрованого місця проживання, а саме АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вона не мала можливості їх оскаржити, суд зазначає, що вище по тексту судового рішення судом було встановлено наступні обставини: листом ГУ ДПС в Івано-Франківській області за №12445/6/09-19-24-06 від 13.12.2022 вказані вище податкові повідомлення-рішення, в тому числі, направлено 13.12.2022 поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника податків, а саме: АДРЕСА_5 (а.с.142).

Такі рішення контролюючого органу отримані ОСОБА_1 особисто 21.12.2022, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення 76 7 (а.с.143).

Відтак, суд доходить висновку про підтвердження факту отримання відповідачем податкових повідомлень-рішень за №006488/2406 від 13.12.2022 та за №006450/2406 від 13.12.2022.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо повторного звернення ГУ ДПС в Івано-Франківській області з позовом до тієї самої особи, з тих самих підстав і того самого предмета, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

У постанові від 06.02.2023 у справі №140/559/22 (адміністративне провадження №К/990/24758/22) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звертає увагу на тому, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Умовами застосування цієї підстави для відмови у відкритті провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони мають співпадати) та остаточне вирішення тотожного спору рішенням або постановою суду, ухвалою про закриття провадження в адміністративній справі, яке набрало законної сили.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 у справі №809/487/18 (адміністративне провадження №К/9901/60190/18) зазначив, що підстави адміністративного позову це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Проаналізувавши підстави та предмет позову та враховуючи склад сторін у цій справі (№300/1390/24) та справи, що перебувала у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду у 2023 році (№300/5593/22) суд доходить висновку, що у даному випадку були відсутні підстави для відмови у відкритті провадження внаслідок застосування пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, в тому числі з тих же причин немає правових підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.

Надаючи правову оцінку твердженням відповідача стосовно пропущення ГУ ДПС в Івано-Франківській області тримісячного строку звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу у сумі 42 425,42 гривні, суд виходить з наступних мотивів.

Як визначено статтею 14 Податкового кодексу України:

грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).

Пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Отже, у контексті спору, що розглядається, виконанням податкового обов`язку є, в тому числі, його сплата в передбаченому податковим законодавством порядку та строки.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 ПКУ контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 ПКУ (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділ V ПКУ;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;

завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV ПКУ;

наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених ПКУ.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПКУ у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПКУ, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (абзац 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України).

Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем його сплати вважається операційний (банківський) день, наступний за вихідним або святковим днем (абзац тринадцятий пункту 57.1 статті 57 ПК України).

Згідно із підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Як передбачено пунктом 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вже встановлено судом вище по тексту судового рішення, на підставі акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 за №5376/09-19-07-12/ НОМЕР_1 від 30.09.2021 контролюючим органом сформовані:

- податкове повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021, яким у відношенні до відповідача збільшено грошове зобов`язання, котре у загальному розмірі становить 34 233,95 гривень (з яких податкове зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" складає 29 145,78 гривень та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) становить 5 088,17 гривень) (а.с.13);

- податкове повідомлення-рішення за №010239/0712 від 17.11.2021, яким у відношенні до відповідача збільшено грошове зобов`язання, котре у загальному розмірі становить 2 852,83 гривень (з яких податкове зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування" складає 2 428,82 гривень та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) становить 424,01 гривень) (а.с.14);

- податкове повідомлення-рішення за №006448/2406 від 13.12.2022, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 1 020,00 гривень (а.с.75);

- податкове повідомлення-рішення за №006450/2406 від 13.12.2022, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 680,00 гривень (а.с.76).

Коментовані податкові повідомлення-рішення від 17.11.2021 і від 13.12.2022 отримані ОСОБА_1 особисто 22.11.2021 та 21.12.2022, свідченням чого є підпис на бланку повідомлення (а.с.79, зворотній бік а.с.80, а.с.142, 143).

Таким чином, в силу вимог статті 57 ПК України, ОСОБА_1 була зобов`язана сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настали за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадку оскарження останнього, інакше в разі такої несплати дана сума перетворюється в податковий борг.

При цьому, суд відзначає, що матеріали справи не містять доказів сплати будь-якої з вищенаведених сум податкових зобов`язань, визначених такими податковими повідомленнями-рішеннями.

Відтак, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 не оскаржувалися наступні ППР, а саме: за №010239/0712 від 17.11.2021, за №006448/2406 від 13.12.2022 і за №006450/2406 від 13.12.2022.

Отже, днями, коли грошові зобов`язання за даними податковими повідомленнями-рішеннями набули статусу податкового боргу, є:

за №010239/0712 від 17.11.2021 06.12.2021;

за №006448/2406 від 13.12.2022 05.01.2023;

за №006450/2406 від 13.12.2022 05.01.2023.

При цьому, ОСОБА_1 було розпочато процедуру оскарження податкового повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021, зокрема постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2023 апеляційну скаргу задоволено, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі №300/5593/22 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення за №010241/0712 від 17.11.2021 відмовлено.

Згідно частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

За змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що днем узгодження грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням за №010241/0712 від 17.11.2021, є день набрання законної сили постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі за №300/5593/22, 19.06.2023.

Таким чином, днем, коли грошове зобов`язання за таким податковим повідомленням-рішенням набуло статусу податкового боргу є 03.07.2023.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 2 Розділу ІІ "Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за №610, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом

Вище по тексту судового рішення судом вже було сформовано висновок, котрий полягає в наступному: податкова вимога за №0-0919 від 05.04.2023, станом на час ухвалення рішення у даній справі, містить узгоджене грошове зобов`язання у загальному розмірі 42 425,42 гривні, що є несплаченим податковим боргом позивача.

Доказів скасування, відкликання та/або визнання протиправною і скасування такої вимоги в повній сумі зобов`язань чи в її частині, зокрема щодо зобов`язань, визначених податковим повідомлення-рішенням за №010241/0712 від 17.11.2021 на суму 37 592,70 гривень, суд не надано.

Зазначений документ рекомендованим листом за допомогою національного поштового оператора АТ "Укрпошта" 05.04.2023 направлений ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , вручений за довіреністю 11.04.2023, що засвідчено підписом уповноваженої особи (а.с.8).

У ході судового розгляду суд дійшов висновку про дотримання податковим органом порядку направлення такої податкової вимоги в частині її надсилання на поточну податкову адресу відповідача.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Положеннями пунктів 95.1 95.3 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу.

Так, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Аналогічне застосування цих норм права відбулося у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 810/2533/16, від 19 лютого 2019 року у справі № 818/1117/16, від 4 березня 2019 року у справі №2а-6053/11/1070, від 25 лютого 2020 року у справі №1340/5767/18, від 14 лютого 2022 року у справі №826/9711/17, від 27 жовтня 2022 року № 240/9395/20.

Аналіз норм підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.3 статті 59, пункту 95.2 статті 95 ПК України дають підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачено у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити, факт виникнення податкової застави та можливі негативні наслідки непогашення податкового боргу у встановлений пунктом 95.2 статті 95 ПК України строк у вигляді вжиття контролюючим органом примусових заходів з його погашення, передбачених главою 9 Розділу ІІ ПК України.

Суд також враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27.10.2022 у справі №240/9395/20, зі змісту яких слідує наступне: виникнення податкового боргу не пов`язане із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу.

В межах спірних у цій справі правовідносин, суд доходить висновку, що дотримання контролюючим органом вимог пунктів 95.1-95.3 статті 95 ПК України характеризується сукупністю таких обставин, які мають мати місце на момент звернення останнім до суду з позовом про стягнення податкового боргу:

1) наявність у відповідача податкового боргу, який не сплачений у добровільному порядку;

2) виконання контролюючим органом обов`язку щодо направлення (вручення) податкової вимоги;

3) після направлення (вручення) податкової вимоги сплинуло 30 днів;

4) до моменту звернення до суду з позовом податкова вимога була чинною (у судовому порядку не скасована);

5) існування податкового боргу з моменту направлення податкової вимоги не припинялось.

Відтак, у ході судового розгляду, судом з`ясовано та підтверджено наступні обставини та факти, котрі мали місце на момент звернення ГУ ДПС в Івано-Франківській області до суду з цим позовом, що відбулося 27.02.2024:

1) у ОСОБА_1 наявний податковий борг у загальній сумі 42 425,42 гривні, котрий станом на дату подання позову про стягнення такого боргу контролюючим органом, не є сплачений у добровільному порядку;

2) ГУ ДПС в Івано-Франківській області податкова вимога за №0-0919 від 05.04.2023, що містить узгоджене грошове зобов`язання у загальному розмірі 42 425,42 гривні, направлена на податкову адресу відповідача 05.04.2023, вручена за довіреністю 11.04.2023;

3) після направлення (вручення) такої податкової вимоги сплинуло 30 днів;

4) на момент звернення до суду з позовом податкова вимога за №0-0919 від 05.04.2023 є чинною та не була скасована у судовому порядку;

5) існування податкового боргу у загальному розмірі 42 425,42 гривні з моменту направлення податкової вимоги не припинялось, в тому числі такий не набув статусу погашеного.

Отже, у Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 42 425,42 гривні.

В контексті з`ясування підстав для ототожнення понять "стягнення податкового боргу" та "звернення контролюючим органом до суду з вимогою про стягнення податкового боргу", що має значення для встановлення процесуального строку звернення до суду з цим позовом, суд зазначає наступне.

Податковим кодексом України до контролюючих органів віднесено, зокрема, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи (підпункт 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України).

Підпунктом 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено обсяг повноважень, котрими наділяються контролюючі органи, перелічені у підпункті 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, зокрема, але не виключно:

застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України (підпункт 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України);

звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

Як вже було зазначено судом раніше, у відповідності до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Зокрема, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (пункт 87.11 статті 87 ПК України).

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень (абзац 2 частини 2 статті 122 КАС України).

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду.

Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений статтею 102 ПК України.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України визначено, що у разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

При цьому, відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З аналізу наведених норм слідує, що наявність податкового боргу є підставою для складення та надіслання на адресу платника податкової вимоги, зі спливом 60 календарних днів (у редакції Податкового кодексу України, чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин 30 днів) з дня надіслання (вручення) якої законодавець надає право контролюючому органу розпочинати вчиняти передбачені законом примусові заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок належного йому майна. В межах таких заходів в першу чергу вживаються заходи задля стягнення коштів, зокрема на підставі рішення суду про стягнення коштів з рахунках у банках, що обслуговують такого платника податків.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2022 у справі за №826/9711/17 (адміністративне провадження №К/9901/19210/21).

Отже, стягнення податкового боргу контролюючим органом здійснюється протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення такого боргу, проте не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) платнику податків податкової вимоги, якою визначено суму такого податкового боргу.

Таке ж застосування цих норм права відбулося у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 810/2533/16, від 19 лютого 2019 року у справі № 818/1117/16, від 4 березня 2019 року у справі №2а-6053/11/1070, від 25 лютого 2020 року у справі №1340/5767/18, від 14 лютого 2022 року у справі №826/9711/17, від 27 жовтня 2022 року № 240/9395/20.

Зокрема, як зазначає Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18 (адміністративне провадження №К/9901/25029/19), "…Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом [про стягнення податкового боргу]…".

Відтак, суд, шляхом системного аналізу вищенаведених норм та усталеної практики Верховного Суду, доходить висновку, що строк у 1095 календарних днів протягом якого контролюючими органами може бути стягнуто податковий борг, застосовується останніми для здійснення заходів, спрямованих на стягнення (погашення) податкового боргу, до яких законом віднесено звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу.

Посилання відповідача на те, що при зверненні до суду з даним позовом про стягнення податкового боргу застосуванню підлягав визначений частиною 2 статті 122 КАС України тримісячний строк звернення до суду, суд вважає помилковим.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не порушено строк звернення до суду з даним позовом.

Беручи до уваги той факт, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання (податковий борг) у терміни визначені Податковим кодексом України, то суд визнає підставним звернення податкового органу до суду із позовом на стягнення 42 425,42 гривень, у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.

На переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, вказаний обов`язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу в загальній сумі 42 425,42 гривень є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід державного бюджету податковий борг зі сплати:

податку на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, в тому числі штрафні санкції і пеня в загальній сумі 37 592,70 гривень (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні сімдесят копійок);

військового збору, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, в тому числі штрафні санкції та пеня в загальній сумі 3 132,72 гривні (три тисячі сто тридцять дві гривні сімдесят дві копійки);

адміністративних штрафів та інших санкцій в загальній сумі 1 700,00 гривень (одна тисяча сімсот гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (код відокремленого підрозділу юридичної особи за ), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), адреса місця знаходження, реєстрації місця проживання: АДРЕСА_8 ; податкова адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Чуприна О.В.

.