Справа № 580/4640/24
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року справа № 580/4640/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним неврахування відповідачем до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 періоду його роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999 при призначенні пенсії по втраті годувальника за заявою позивача від 20.02.2024;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.02.2024 №98, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 період його роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999 при призначенні пенсії по втраті годувальника за заявою позивача від 20.02.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити, здійснити нарахування й виплату позивачці пенсію по втраті годувальника на дочку ОСОБА_3 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та сина ОСОБА_4 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за померлого чоловіка ОСОБА_2 згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.02.2024.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.02.2024 вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на дочку ОСОБА_3 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та сина ОСОБА_4 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за померлого чоловіка ОСОБА_2 (помер у віці 45 років), надавши відповідні документи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.02.2024 №98 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу та неврахуванням до загального страхового стажу померлого годувальника періодів роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999 оскільки не надано трудові договори згідно яких працював годувальник. Натомість, трудова книжка померлого годувальника ОСОБА_2 НОМЕР_1 на сторінках 2-3 містить чіткі записи за номерами 2 та 3 про прийняття його на роботу до приватного підприємця охоронцем з 13.03.1998 та звільнення з 20.07.1999. Так, відповідач прямо відзначив у оскаржуваному рішенні, що загальний страховий стаж померлого годувальника ОСОБА_2 (без врахування спірного періоду) становить 09 років 01 день. Таким чином, спірним є наявність в померлого годувальника страхового стажу за вищевказаний період роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999, з урахуванням якого страховий стаж перевищує необхідні 10 років та є достатнім для призначення пенсії. Позивач вважає, що така відмова є протиправною.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 20.02.2024 із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за померлого ОСОБА_2 (помер у віці 45 років), надавши наступні документи: трудову книжку; свідоцтва про народження дітей; свідоцтво про смерть; свідоцтво про шлюб; паспорт; РНОКПП. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999, оскільки не надано трудові договори згідно яких працював годувальник. Аналіз наданих документів показав, що стаж померлого годувальника гр. ОСОБА_2 становить 09 років 01 день, якого недостатньо для призначення пенсії по втраті годувальника. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення №98 від 28.02.2024 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу годувальника, підтвердженого в установленому законодавством порядку. На підставі вищевикладеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області приходить до висновку, що права та законні інтереси позивача жодним чином не порушено.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637). Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру

загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Зі змісту наведених норм слідує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно, доводи відповідача, наведені у відзиві, вважає надуманими, упередженими, свавільними та такими, що не ґрунтуються на положеннях Закону.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 позивачем було зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 .

Позивач має доньку, ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження від серії НОМЕР_4 , та сина ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .

Відповідно даних свідоцтва про смерть від 18.05.2023 серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 45 років.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 20.02.2024 із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за померлого ОСОБА_2 (помер у віці 45 років), надавши наступні документи: трудову книжку; свідоцтва про народження дітей; свідоцтво про смерть; свідоцтво про шлюб; паспорт; РНОКПП.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення №98 від 28.02.2024 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу годувальника, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

В рішенні зазначено, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_2 до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999, оскільки не надано трудові договори згідно яких працював годувальник. Аналіз наданих документів показав, що стаж померлого годувальника гр. ОСОБА_2 становить 09 років 01 день, якого недостатньо для призначення пенсії по втраті годувальника.

Вважаючи рішення про відмову у призначені пенсії по втраті годувальника протиправним, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно частини першої статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Підставою для відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника є недостатність страхового стажу померлого годувальника, не зарахування періодів роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999, оскільки не надано трудові договори згідно яких працював годувальник.

Щодо рекомендації на підтвердження страхового стажу, суд зазначає наступне.

За частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З аналізу вказаних норм випливає, що у випадку ненадання всіх необхідних документів для призначення пенсії, органи Пенсійного фонду України уповноважені витребовувати такі документи, при цьому така вимога передує винесенню рішення щодо призначення пенсії, а не висувається у вже прийнятому рішенні про відмову у призначенні пенсії. Суд зазначає, що відповідач не скористався таким правом на збір додаткових документів.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Розділ Відомості про роботу трудової книжки містять записи №2 та №3 період роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999 у приватного підприємця охоронцем.

У спірному випадку пенсійним органом не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити період роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999 ОСОБА_2 та врахувати його трудовий стаж для призначення пенсії по втраті годувальника.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.02.2024 №98 прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Поновити порушене права позивача має той відповідач, який безпідставно право порушив, тому необґрунтованою є необхідність залучення до участі у справі, в якості співвідповідача ГУ ПФУ в Черкаській області.

Разом з тим, призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії по втраті годувальника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Вимоги про здійснення нарахування та виплати пенсії є похідними від вимог про призначення пенсії, а тому також є передчасними.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, суд прийшов до висновку про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 20.02.2024 про призначення пенсії по втраті годувальника, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 періоду його роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999 при призначенні пенсії по втраті годувальника за заявою ОСОБА_1 від 20.02.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.02.2024 №98 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, Полтавська область, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34, ) зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 період його роботи з 13.03.1998 по 20.07.1999 при призначенні пенсії по втраті годувальника за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) від 20.02.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, Полтавська область, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) від 20.02.2024 про призначення пенсії по втраті годувальника, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА