Справа № 600/555/24-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/555/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

11 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позов обґрунтовано тим, що пенсійний орган допустив протиправну бездіяльність в поновленні виплати пенсії позивача. Так, позивач зазначає, що він отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб . Однак у зв`язку з його тимчасовим виїздом до російської федерації його пенсійна справа була направлена туди, де пенсія йому нараховувалася з 01.07.2013 року до початку військових дій в лютому 2022 року. Для поновлення виплати своєї пенсії позивач неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про поновлення виплати йому пенсії. Однак пенсійний орган виплату пенсії позивачу не поновив, мотивуючи це тим, що відсутня можливість з 23.12.2022 року направити запит до російської федерації про повернення його пенсійної справи, а також те, що оновлення пенсійного забезпечення можливо за умовою інформації щодо припинення виплати пенсії в російській федерації за попереднім місцем проживання. Позивач вважає, що процедура та поновлення виплати пенсії здійснюється за декларативним принципом на підставі заяви, в якій особа повідомляє про не одержання пенсії від російської федерації, адже підтвердити факт неотримання пенсії наразі неможливо.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення пенсії за вислугу років від 31 липня 2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії за вислугу років від 31 липня 2023 року та додані до неї документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за № 135/13402, та висновків суду, викладених у даному рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Вказує про те, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 01.07.2013 № 6172/08 пенсійну справу ОСОБА_1 для продовження виплати пенсії направлено до російської федерації. Органи Пенсійного фонду України призначають пенсії відповідно до Закону №2262 на підставі документів, наданих уповноваженими органами відповідних міністерств і відомств. Особи, які проживали на території російської федерації та до цього часу отримували пенсію та соціальні послуги від пенсійного фонду або інших міністерств і відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у російській федерації, до заяви про призначення пенсії долучають документи, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. 23.12.2022 року набрав чинності Закон України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР. Враховуючи наведені факти, відповідач вважає про відсутність протиправних дій по відношенню до позивача. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що позивач в період з 26.04.2005 року по 30.06.2013 року отримував пенсію за вислугу років.

Згідно відзиву відповідача, що фактично не заперечується і позивачем, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 01.07.2013 № 6172/08 пенсійну справу ОСОБА_1 для продовження виплати пенсії направлено до російської федерації.

13 квітня 2023 року позивач звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою довільної форми про поновлення виплати пенсії, в якій просив поновити йому виплату пенсії за вислугу років, яка в 2013 році була переведена в рф.

Листом №2866-2728/Д-17/8-2400/23 від 27 квітня 2023 року відповідач повідомив позивача, що лише після надходження його заяви із необхідними документами, матеріалів пенсійної справи із зазначенням інформації щодо дати припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області буде розглянуто питання продовження виплати йому пенсії за новим місцем проживання. Також проінформовано, що 23.12.2022 року набрав чинності Закон України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР. Таким чином, відповідач повідомив позивача про відсутність можливості щодо направлення запиту до російської федерації про отримання матеріалів його пенсійної справи.

14 липня 2023 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою довільної форми, в якій просив поновити йому виплату пенсії.

Листом від 27.07.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача, що для розгляду можливості поновлення виплати пенсії йому необхідно звернутися до сектору обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 подати відповідну заяву.

31 липня 2023 року позивачем подано до пенсійного органу заяву (згідно додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб) про поновлення пенсії за вислугу років. Також у вказаній заяві позивачем власноручно зазначено, що станом на 31.07.2023 року він не є громадянином рф і таким не був. Отримував пенсію за вислугу років "по лінії МВС України". Пенсію припинено з червня 2013 року.

Листом №2400-1703-8/38329 від 15 вересня 2023 року відповідач повідомив позивача, що органи Пенсійного фонду України призначають пенсії, відповідно до Закону №2262 на підставі документів, наданих уповноваженими органами відповідних міністерств і відомств. Особи, які проживали на території російської федерації та до цього отримували пенсію та соціальні послуги від Пенсійного фонду або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у російській федерації, в період дії Угоди про порядок пенсійного забезпечення та державного страхування співробітників органів внутрішніх держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 24.12.1993, та враховуючи роз`яснення Пенсійного фонду України, для поновлення виплати пенсії до заяви про призначення пенсії долучають документи, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У відповідності до матеріалів справи встановлено, що звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом обумовлене його незгодою із діями пенсійного органу України щодо відмови у поновленні пенсії за вислугу років згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на подану ним заяву про поновлення пенсії.

Таким рішенням про відмову у призначенні пенсії є, на думку позивача, лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2400-1703-8/38329 від 15 вересня 2023 року.

Визначаючись щодо даного доводу колегія суддів враховує таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 1522 (1522-2006-п ) "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за № 135/13402 (далі Порядок № 3-1).

Згідно приписів пункту 3 Порядку №3-1, зокрема, заява про поновлення пенсії, (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)) подається заявником до органу, що призначає пенсію (додаток 1).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 31 липня 2023 року було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області заяву про поновлення виплати пенсії за вислугу років саме згідно Додатку 1 до пункту 3 Порядку №3-1.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку №3-1 переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів.

При переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати пенсії особа може додатково подати документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку, підвищення та інші доплати).

Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Згідно пункту 1 розділу IV Порядку №3-1 заяви, які подаються відповідно до цього Порядку, реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсій згідно із Законом органу, що призначає пенсію.

Заяви (крім заяви про призначення пенсії) приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Абзацами 1-3 пункту 6 розділу IV Порядку №3-1 встановлено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.

Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Наведе свідчить про те, що у разі звернення особи із заявою про поновлення виплати пенсії за вислугу років пенсійний орган зобов`язаний діяти згідно вказаного Порядку №3-1, зокрема, розглянути подані документи та прийняти рішення щодо поновлення або відмову у поновленні пенсії. При цьому рішення щодо відновлення раніше призначеної пенсії оформляється саме у формі та під назвою рішення, а не листом органу, що призначає пенсії.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було розглянуто у відповідності до вимог Порядку №3-1 подану позивачем 31 липня 2023 року заяву (згідно додатку 1 до Порядку №3-1) про поновлення пенсії за вислугу років. Пенсійним органом рішення, щодо поновлення/відмову у поновленні пенсії позивачу не приймалося.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах діяв не у спосіб, встановлений законодавством. Водночас, сам по собі лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2400-1703-8/38329 від 15 вересня 2023 року, після отримання якого позивач і вирішив подати цей позов до суду, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, адже не є актом правозастосування. Названий лист носить лише інформаційний характер, оскільки не породжує виникнення, зміну або припинення прав, обов`язків позивача. Цей лист, як вбачається з його змісту, містить, по суті, інформацію про умови поновлення виплати пенсії згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Варто також зазначити, що відповідач безпідставно вказав, що для поновлення виплати пенсії до заяви про призначення пенсії долучають документи, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання.

Вказане суперечить приписам абзацу 3 пункту 5 розділу ІІ Порядку №3-1, оскільки громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів необхідно додати виключно заяву в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта

Як слідує зі змісту заяви позивача про поновлення пенсії від 31.07.2023 року позивач власноручно зазначив, що станом на 31.01.2023 він не є громадянином рф і таким не був.

Жодних вимог про необхідність додатково надати відомості про припинення виплат пенсії на території рф для поновлення виплати пенсії в Україні Порядок №3-1 не містить.

Колегія суддів зауважує, що відсутність оригіналу пенсійної справи та інших доказів щодо виплати пенсії позивача, що зумовлена бездіяльністю відповідача, щодо отримання таких доказів не може нівелювати відомості копії пенсійної справи та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення.

Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17 зазначив, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Указане додатково свідчить про неналежний розгляд заяви позивача про поновлення пенсії.

Таким чином є передчасними твердження позивача у позовній заяві про допущення пенсійним органом саме бездіяльності у поновленні пенсії за вислугу років згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, що виключає можливість визнання судом протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо поновлення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Отже, з огляду на неналежний розгляд відповідачем заяви позивача про поновлення пенсії за вислугу років від 31 липня 2023 року, тобто у спірних відносинах відповідач діяв не у спосіб, встановлений законодавством, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду указаної заяви із зобов`язанням розглянути її у відповідності до Порядку №3-1 та з урахуванням висновків суду викладених в даному рішенні.

Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини першої та другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно частини 3-4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, на підтвердження вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., позивачем надано: угоду про надання правничої допомоги від 15 травня 2023 року; додаток №1 до Угоди від 15 травня 2023 року; розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу за угодою від 15 травня 2023 року; звіт про виконання робіт від 06.02.2024 року до Угоди про надання правничої допомоги від 15.05.2023 року; квитанцію №13/2023 від 15 травня 2023 року.

Як встановлено з розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу за Угодою від 15.05.2023 року, сума 10000,00 грн. сплачується за вивчення та правовий аналіз правових відносин, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання заяв та скарг, позовної заяви та при необхідності апеляційної скарги, представництво в судах першої та другої інстанціях.

Аналіз наданих позивачем документів, а саме - додатку №1 до Угоди від 15 травня 2023 року, розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу за угодою від 15 травня 2023 року, звіту про виконання робіт від 06.02.2024 року до Угоди про надання правничої допомоги від 15.05.2023 року та квитанції №13/2023 від 15 травня 2023 року, дозволяє зробити висновок про належне підтвердження сплати позивачем адвокату витрат на суму 10000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги у цій справі.

В той же час апеляційний суд вказує, що при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого: дана справа відноситься до справ незначної складності; розгляд справи проведено без участі сторін у порядку письмового провадження; позов носить немайновий характер; дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання; по аналогічних правовідносинах наявна судова практика.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №545/2432/16-а, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 14 липня 2021 року у справі №200/7763/19-а, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору з огляду на такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони.

Таким чином, враховуючи зазначене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, та зважаючи на наведені вище обставини, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до положень статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Чернівецький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.