Справа № 560/2834/24
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2834/24
РІШЕННЯ

іменем України

11 червня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту від 17.01.2024 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт від 17.01.2024 щодо його звільнення з військової служби та прийняти рішення про звільнення з військової служби, за сімейними обставини у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.01.2024 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини, посилаючись на підпункт г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Відповідь на рапорт не отримав. Вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення. Просить задовольнити позов.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що 29.01.2024 тво командира військової частини НОМЕР_1 надав відповідь командиру 2 стрілецького батальйону (для подальшого доведення до позивача) по команді в порядку підлеглості. Зазначеною відповіддю повідомлено про необхідність подачі рапорту встановленим законодавством порядком по підпорядкованості до командира підрозділу, тобто командира 2 стрілецького батальйону, та надати нотаріально завірені документи, що надають право на звільнення, оскільки надіслані засобами поштового зв`язку копії документів. Стверджує, що подання рапорту по команді означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності. Водночас, службове листування між підрозділами військової частини (установами), відділами й нижче, а також в управліннях забороняється. Тому єдиним правомірним способом звернення з рапортом про звільнення є написання рапорту на ім`я свого безпосереднього командира по команді командира роти з проханням подальшого клопотання по суті рапорту перед командиром батальйону та в подальшому перед командиром військової частини НОМЕР_1 . Таким чином позивач порушив порядок реалізації права на звільнення з військової служби.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив у якій вказує, що подання військовослужбовцем рапорту про звільнення разом з документами не безпосередньому начальнику не може бути підставою для не розгляду в розумний строк рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби. Зазначає, що намагався подати рапорт по команді безпосередньо в порядку підпорядкування прямому командиру, але неодноразово отримував усну відмову у прийняті та реєстрації даного рапорту. Тому, звернувся із рапортом про звільнення до відповідача, шляхом надсилання такого рапорту цінним листом з описом вкладення. Надати оригінали документів немає можливості адже оригінали свідоцтв про народження дітей знаходились, на момент подачі рапорту, з матір`ю, оригінали виконавчого листа Городоцького районного суду Хмельницької області від 04.02.2015 по справі № 672/109/15-ц та судового наказу Городоцького районного суду Хмельницької області від 24.12.2020 по справі № 672/1400/20, постанови про відкриття виконавчого провадження № 62865321, постанови про відкриття виконавчого провадження № 64034682, довідки Городоцького відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.01.2024 № 25.7-28/1439 та довідки Городоцького відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.01.2024 № 25.7-28/1440 знаходяться на примусовому виконанні у межах виконавчих проваджень у Городоцькому відділі ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Лист від 29.01.2024 за № 343, доданий до відзиву, не отримував та докази відправки такого листа відповідачем до відзиву додані не були.

Військова частина НОМЕР_1 подала до суду заперечення на відповідь на відзив у якій зазначає, що у діловодстві військової частини НОМЕР_1 відсутні будь-які відомості про те, що позивач звертався з таким рапортом до безпосереднього командира. Вказує, що листом від 29.01.2024 позивач повідомлений про необхідність надання нотаріально завірених документів, що надають право на звільнення. Проте позивач прийняв рішення надсилати власноруч підписані копії документів засобами поштового зв`язку без відома свого безпосереднього командира. Позивач стверджує, що йому невідомо про відмову військової частини НОМЕР_1 від 29.01.2024 №343, яка йому не надавалась, однак адресатом отримання такої відмови вказано командира 2 стрілецького батальйону, тобто безпосереднього командира позивача, який відповідно до вищевказаних нормативно-правових актів ознайомив військовослужбовця. Позивач не надав на розгляд командиру підрозділу оригінали документів або їх нотаріально завірені копії. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

17.01.2024 за допомогою засобів поштового зв`язку позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини, посилаючись на підпункт г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Долучив належним чином засвідчені копії свідоцтв про народження серія НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 , серія НОМЕР_4 , виконавчого листа Городоцького районного суду Хмельницької області від 04.02.2015 по справі № 672/109/15-ц, судового наказу Городоцького районного суду Хмельницької області від 24.12.2020 по справі №672/1400/20, постанови про відкриття виконавчого провадження № 62865321, постанови про відкриття виконавчого провадження № 64034682, довідки Городоцького відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.01.2024 № 25.7-28/1439, довідка Городоцького відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.01.2024 № 25.7-28/1440 про відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Листом від 29.01.2024 №343 повідомила командира 2 стрілецького батальйону (для подальшого доведення до позивача), що для розгляду даного питання потрібно звернутися з рапортом по підпорядкованості до командира підрозділу та надати нотаріально засвідчені документи.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII) .

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

За змістом підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Підставою для звернення позивач вказує протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення. Проте листом від 29.01.2024 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що для розгляду даного питання потрібно звернутися з рапортом по підпорядкованості до командира підрозділу та надати нотаріально засвідчені документи. Тому відсутні підстави для повторного розгляду рапорту.

Вирішуючи позовні вимоги щодо прийняття рішення про звільнення з військової служби суд враховує таке.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до абзацу 2 пункту 127 Статуту солдат підпорядковується командирові відділення.

За приписами частини 7 статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення № 1153/2008) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно із пунктом 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 1.5 розділу І Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333, командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, установ і організацій, кораблів і підрозділів і створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

За змістом пункту 11.1 розділу 11 Інструкції №333 накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153 (зі змінами), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

При цьому, проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (пункт 12.10 Інструкції №333).

Після цього проекти наказів проходять правову експертизу в юридичній службі. Віза посадової особи юридичної служби проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу (пункт 12.11 Інструкції №333).

Згідно з пунктом 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Таким чином, розгляд рапорту військовослужбовця про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Відповідно до пункту 210 Положення № 1317 звільнення військовослужбовців строкової військової служби проводиться на підставах, визначених частиною другою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", командиром військової частини, який має право видавати накази по стройовій частині.

Положеннями абзацу другого статті 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV, передбачено, зокрема, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; одержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями.

За змістом статті 14 Закон України « Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Отже, подання рапорту, зокрема про звільнення з військової служби, до свого безпосереднього начальника є складовою військової дисципліни, дотримання якої є обов`язком військовослужбовця. Лише у разі відмови щодо прийняття чи розгляду рапорту безпосереднім керівником, у військовослужбовця виникає право подати такий рапорт одразу старшому командиру із поясненням причин такої подачі.

Рапорт від 17.01.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через сімейні обставини) позивач направив засобами поштового зв`язку командиру військової частини НОМЕР_1 , з порушенням порядку, встановленого Статутом та Положенням №1153/2008. При цьому, в рапорті від 17.01.2024 позивач не обґрунтував неможливість звернення з таким рапортом до безпосереднього керівника та не зазначив про наявність обставин, які перешкоджають розгляду такого рапорту безпосереднім керівником.

Отримавши зазначений рапорт, відповідач листом від 29.01.2024 повідомив безпосереднього командира позивача (командира 2 стрілецького батальйону) для подальшого ознайомлення позивача про порядок звернення з відповідним рапортом. Зокрема, вказав, що для розгляду питання про звільнення з військової служби позивач повинен звернутись з рапортом в порядку підпорядкованості до командира підрозділу та надати нотаріально засвідчені документи, що дають право на звільнення.

Порядок та строки розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби Законом № 2232-XII та Положенням № 1317 не передбачені.

Тому, з урахуванням приписів статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), правову оцінку дій відповідача щодо розгляду рапорту позивача від 17.01.2024 про звільнення з військової служби, суд здійснює з застосуванням Закону України «Про звернення громадян».

За змістом статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Відповідач не надав докази, які підтверджують дотримання вимог зазначеної норми Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби. Доводи відповідача щодо ознайомлення позивача з листом від 29.01.2024 (відповіддю на його рапорт) його безпосереднім командиром не підтверджені жодними доказами.

Позивач не заперечив зазначені у відзиві на позов та у листі від 29.01.2024 обставини, зокрема той факт, що копії документів, доданих до рапорту для підтвердження права на звільнення з військової служби, не завірені нотаріально та подані з порушенням порядку звернення з відповідним рапортом без зазначення обставин, які перешкоджають розгляду такого рапорту безпосереднім керівником.

Однак, порушення позивачем порядку подання рапорту, встановленого Законом № 2232-XII та Положенням № 1317, не звільняє відповідача від обов`язку шодо розгляду зазначеного рапорту та надання відповіді про результати такого розгляду.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведена правомірність бездіяльності щодо розгляду рапорта позивача від 17.01.2024 про звільнення з військової служби.

Положеннями пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тому, з метою захисту права позивача на належний розгляд його рапорту суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача від 17.01.2024 про звільнення з військової служби у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», з дотриманням відповідних приписів Закону № 2232-XII та Положення № 1317.

Разом з тим, не підлягають до задоволення, як передчасні, позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби, за сімейними обставини у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, визначальним для суду при вирішенні адміністративного спору є встановлення наявності чи відсутності порушеного прав позивача діями, бездіяльністю чи рішенням відповідача.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Тобто поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідач не розглянув подані позивачем документи та не прийняв жодного рішення за результатом їх розгляду.

Тому, право позивача на звільнення з військової служби за сімейними обставинами не порушене.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 до військової від 17.01.2024 про звільнення з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 17.01.2024 про звільнення з військової служби у п`ятнадцятиденний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук