Справа № 137/600/24
Суддя: Желіховський В. М.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 137/600/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань Голота О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Літин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в особі Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До Літинського районного суду Вінницької області звернувся з позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в особі Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якому зазначає, що 30.04.2024 р. оперуповноваженим ВПК Вінницького управління ДВБ НП України Вовчок Віктором була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №110003, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 8 500,00 грн. у зв`язку з порушенням вимог п.24.8 ПДР України, відповідальність за порушення яких передбачена ч.1 ст. 127-3 КУпАП.
Вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки в Правилах дорожнього руху не зазначено про встановлення додаткового заднього дзеркала для інструктора. Транспортний засіб був оснащений дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв. Крім того, акт про наявність або відсутність додаткового дзеркала не складався, технічний стан автотранспортного засобу поліцейським не перевірявся.
За таких підстав, змушений звернутися до суду з вказаним позовом, просить скасувати винесену постанову, провадження у справі закрити та стягнути з відповідача відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 10.05.2024 відкрито провадження у справі за правлами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву.
24.05.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в особі Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України П. Мітягіної, в якому зазначають, що з доводами позову не погоджуються та вважають їх необгрунтованими.
Так, 30.04.2024 о 11 год 37 хв. по вул. Праведників світу, 33 м. Вінниця ОСОБА_1 здійснював підготовку учня ОСОБА_2 на транспортному засобі з порушенням вимог п.24.8 Правил дорожнього руху України, а саме без дзеркала заднього виду для інструктора, чим порушив вимоги п. 24.8 ПДР.
За таких підстав просять відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
24.05.2024 до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гаврилюка О.В., в якому зазначає, що вважає що у поданому відзиві відповідач не спростував їх тверджень та не аргументував стосовно суті позовних вимог.
Зокрема, відповідно до п.17 висновку за №325347 від 14 лютого 2023 транспортний засіб, повинен бути обладнаний додатковими дзеркалами заднього виду для спеціаліста, що проводить навчання. Розмір та форма зазначених дзеркал повинні забезпечити оглядовість з місця спеціаліста, що проводить навчання передбачену заводом виробником для водіїв даного автомобіля. Додаткові дзеркала заднього виду не повинні порушвати оглядовість через основні дзеркала.
Тому, автомобіль, яким керував ОСОБА_1 був переобладнаний у відповідності до положення п.24.8 ПДР України щодо комплектації транспортного засобу, який використовується для навчання і будь-якого посилання на норму відповідного Закону або Положення, які б передбачали обов`язкове встановлення додаткового дзеркала, оскаржувана постанова та відзив відповідача не містить.
Крім того, працівник поліції був обізнаний про те, що ОСОБА_1 не являється посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 так як його функція полягає виключно у підготовці учнів, а не організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції, а зі слів працівника поліції штраф має платити його директор, тобто (суб`єкт адміністративного правопорушення) посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як прямо передбачено ст. 127-3 КУпАП.
Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гаврилюк О.В. позовні вимоги підтрима повністю. Судупояснив, що його довіритель працює у Літинському РСТК ТСОУ інструктором по водінню і здійснює підготовку учнів на автомобілях належних школі. Автомобіль Volksvagen Polo р.н. НОМЕР_1 , на якому він здійснював 30.04.2024 підготовку учня ОСОБА_2 в м.Вінниці був обладаний дзеркалами заднього виду. Даний факт підтверджується висновком за №325347 від 14 лютого 2023 та фотозображенням зовнішнього вигляду вказаного автомобіля. Ввважає винесену постанову незаконною та такою, що підлягає до скасуванню, оскільки працівниками поліції було порушено процедуру синесення вкзаної постанови, не надано належних та допустимих доказів на її законність.
Позивач ОСОБА_1 підтримав свого адвоката та просить позов задовольнити.
Представник відповідача Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в особі Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України П. Мітягіна в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, вважає їх необгрунтованими та безпідставними. Зазначила, що винесена постанова є законною, будь-яких порушень зі сторони працінвика Департаменту під час розгляду матеріалів допущено не було. Факт порушення зафіксований на відеозапис. Тому просить в задоволенні позову відмовити.
Із показань свідка ОСОБА_2 допитаної в судовому засіданні встановлено, що 30.04.2024 о 11 год 37 хв. по АДРЕСА_1 вона їхала разом з інструктором по водінню ОСОБА_1 і їх зупинили працівники поліції. Вони не повідомили інструктора про причину зупинки. Вказала, що коли вона їздила на автомобілі під час навчання, то як у неї так і у інструктора були дзеркала заднього бачення. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши надані сторонами докази, заслухавши учасників судового розгляду, враховуючи показання свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Положенням ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Судом встановлено, що 30.04.2024 оперуповноваженим ВПК Вінницького управління ДВБ НП України майором поліції Вовчок Віктором, була складена постанова серії ББА №110003 відносно позивача про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. за порушення вимог п. 24.8 ПДР України. В постанові зазначено, що 30.04.2024 о 11 год 37 хв. в м. Вінниця по вул. Праведників світу, 33 ОСОБА_1 працюючи інструктором з водіння Літинського РСТК ТСОУ здійснював підготовку учня ОСОБА_2 на транспортному засобі обладнаному з порушенням вимог п.24.8 Правил дорожнього руху України, а саме без дзеркала заднього виду для інструктора. (а.с.14). Вважаючи оскаржувану постанову відповідача протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України, Правилами дорожнього руху України. Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Згідно із ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відповідно до ст.127-3 КУпАП, порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами-підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме: здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів, особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв; проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керувати транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно із п.24.8 Правил дорожнього руху України транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «учбовий транспортний засіб» відповідно до п.30.3 Правил дорожнього руху. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв. Відповідно до п.п. 31.1. п. 31 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Частиною 1-3 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що позивачем порушені п. 24.8 ПДР. Разом з тим, вищевказаний пункт не містять прямої вказівки на обов`язковість встановлення додаткового дзеркала. Так, згідно п. 24.8 ПДР визначено, що транспортні засоби, які використовуються для навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «учбовий транспортний засіб» також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв. Згідно наданих позивачем фотографій автомобіля Volksvagen Polo р.н. НОМЕР_1 (а.с.15 зв., 17) положення п. 24.8 ПДР щодо комплектації транспортного засобу, який використовується для навчання, ним було дотримано, а посилання на норму відповідного Закону або Положення, які б передбачали обов`язкове встановлення додаткового дзеркала, оскаржувана постанова не містить. Судом достовірно встановлено, що постанова інспектора поліції була складена інспектором поліції без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню постанови, тобто не у відповідності до вимог ст. 247, 251, 279, 283 КУпАП та п.п. 9, 10 розділу ІІІ згаданої Інструкції. Зокрема, розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено без встановлення належних і допустимих доказів про вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що інспектор не встановив та не дослідив належні і допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджено. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За вищевикладених обставин, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 127-3 КУпАП, у зв`язку з чим винесена відносно позивача постанова серії ББА №110003 від 30.04.2024 підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 605,60 грн. Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 229, 241-246, 250 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №110003 винесену 30.04.2024 оперуповноваженим ВПК Вінницького управління ДВБ НП України майором поліції Вовчок Віктором, якою накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративне стягнення передбачене ч.1 ст.127-3 КУпАП у виді штрафу у розмірі 8 500,00 грн., а провадження у справі про адіміністартвине правопорушення закрити.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя: Желіховський Віктор Миколайович