Справа № 520/27467/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 р. Справа № 520/27467/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків по справі № 520/27467/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 04.09.2023 № 473 в частині застосування до командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 15.09.2023 № 1217 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області;

- поновити з 16.09.2023 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.09.2023 року по дату ухвалення судового рішення;

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції з 16 вересня 2023 року;

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції суми заробітної плати в межах одного місяця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час розмови з військовослужбовцями 26.07.2023 року, ОСОБА_1 на тлі емоційних провокацій з боку осіб у військовій формі, порушено етикет спілкування. Позивач вважає, що така мова перебуває поза нормальним стилем спілкування та повністю визнає свою провину стосовно висловлювань, що нажаль були ним вжиті на ґрунті спровокованого військовими конфлікту, проте жодним чином образити чи принизити когось він не мав на меті та в майбутньому розуміючи ступінь провини за вчинене діяння в своєму лексиконі дані вислови застосовувати не збирається. Водночас, позивач вважає, що фактично дисциплінарна комісія під час розслідування не здійснила повну перевірку та оцінку матеріалів і відомостей про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, службовим розслідуванням стосовно ОСОБА_1 не встановлено обставини, що пом`якшують характер відповідальності позивача, відомості, що його характеризують мають викривлені дані, також не встановлено причини та умови, що призвели до вчинення ним дисциплінарного проступку.

Позивач звернув увагу суду, що за час своєї служби в Національній поліції України з 07.11.2015 року ОСОБА_1 ставав свідком багатьох звільнень інших патрульних з лав УПП в Харківській області ДПП, як то за пияцтво, скоєння кримінальних злочинів, адміністративних правопорушень та інших проступків, які є співмірними із звільненням зі служби в поліції. Водночас, звільнення зі служби в поліції за порушенням етики спілкування, на думку позивача, є не співмірним із найсуворішим дисциплінарним стягненням, яке було застосоване відносно позивача. Позивач також вважає, що має місце відкриття щодо позивача одночасно двох службових розслідувань (згідно наказів №№ 418, 419 від 07.08.2023), при цьому службове розслідування, призначене наказом № 419 від 07.08.2023 завершено на п`ять днів раніше службового розслідування, призначеного наказом № 418 від 07.08.2023, що, як вважає позивач, мало на меті виключно службову дискредитацію позивача з метою подальшого звільнення останнього з лав патрульної поліції, а накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке (на момент подання позовної заяви оскаржувалось позивачем у Харківському окружному адміністративному суді, справа № 520/24402/23) покладено в основу висновку службового розслідування від 21.08.2023.

Таким чином, на думку позивача, відповідачем не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин, не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягають наслідки проступку та тяжкість вчиненого проступку, не встановлено обставини, які передували скоєному проступку, при застосуванні до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення із служби в поліції, відповідачем не було в повній мірі враховано сукупність обставин за яких вчинено дисциплінарний проступок, який по своїй суті не призвів до жодних негативних наслідків або ж заподіяння шкоди, що в сукупності спричинило застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, що за даних обставин є надмірним та передчасним.

Від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 01-26/106013/23), в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначив, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчинених ним у сукупності проступків, обставинам, за яких їх скоєно, та співмірно із заподіяною нею шкодою суспільним інтересам, у зв`язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є законним, правомірним та обґрунтованим, пропорційним та за даних обставин справедливим, оскільки позивачем вчинено дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, ігноруванні вимог Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII.

Представник позивача через систему «Електронний суд» (вх. № 01-26/106478/23) надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що призначення службового розслідування та застосування до позивача дисциплінарного стягнення віднесено до компетенції саме начальника Департаменту патрульної поліції України. У той же час, керівник Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП, на думку позивача, вказаними повноваженнями не наділений та саме Департамент патрульної поліції України уповноважений на призначення службових розслідувань та затвердження висновків. На думку представника позивача, відповідачем не доведено належними доказами наявності вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що може мати наслідком застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу - дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, а звільнення зі служби в поліції за порушенням етики спілкування, є не співмірним із найсуворішим дисциплінарним стягненням, яке було застосоване відносно позивача. Також представником позивача аргументовано свою правову позицію тим, що службове розслідування призначене наказом № 419 від 07.08.2023 року, яке було завершене на 5 днів раніше службового розслідування призначеного наказом № 418, мало на меті службову дискредитацію старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з метою подальшого звільнення останнього з лав патрульної поліції, а за результатами вищезазначеного службового розслідування на позивача накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани (зазначене дисциплінарне стягнення оскаржуються в судовому порядку, справа № 520/24402/23), яка була покладена в основу Висновку службового розслідування від 21.08.2023 року. З огляду на вказане, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача через канцелярію суду (вх. № 01-26/124566/23) подав письмові пояснення, в яких вказав, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Тобто законодавцем визначене право керівника на призначення службового розслідування стосовно дисциплінарного проступку поліцейського, який має право на застосування хоча б одного з дисциплінарного стягнення, визначеного Дисциплінарним статутом. Щодо аргументу представника позивача про одночасне призначення стосовно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 двох службових розслідувань, представник відповідача зауважив, що накази № 418 від 07.08.2023 та № 419 від 07.08.2023 не містять чіткого переліку поліцейських стосовно, яких призначені службові розслідування, оскільки на день призначення службових розслідувань їх прізвища, ім`я, по батькові, посади та звання не були встановлені, що відповідає вимогам чинного законодавства. Окрім того, підстави призначення двох службових розслідувань щодо позивача мають зовсім різні підстави. Також представник відповідача просив суд звернути увагу на пояснення позивача, які він надав дисциплінарній комісії, в яких останній зазначив, що його спілкування з військовослужбовцями було тактовним, поведінка етичною. Однак наявні в матеріалах відеозаписи об`єктивно спростовують таке твердження позивача та містять відомості, які наочно підтверджують, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 при спілкуванні з особами у військовій формі доводив себе зухвало та нетактовно, використовував нецензурну лексику, що заборонено поліцейському під час виконання службових обов`язків. Щодо обставин події, які мали місце 26.07.2023, представник відповідача зазначив, що старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 всупереч вимог КУпАП не сформовано матеріали адміністративного правопорушення та не зафіксовано сам факт події. Таким чином, відповідач вважає, що дисциплінарною комісією, під час проведення службового розслідування стосовно вищевикладених фактів забезпечено дотримання частини другої статті 19 Конституції України, обставини події з`ясовані повно та вичерпно, діяння поліцейського кваліфіковано правильно, норми закону визначені вірно, зміст приписів цих норм витлумачено без помилок (перекручень), взято до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом фактори, наслідки вчиненого поліцейським діяння не спотворено, міру юридичної відповідальності обрано без явного та очевидно нерозумного перевищення меж свободи адміністративного розсуду, тому на думку відповідача, підстави для скасування зазначених наказів відсутні.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що судом першої інстанції взагалі не було належним чином проведено оцінку доказів та доводів зазначених в позові. Не було проаналізовано те, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку та порушено норми процесуального права при проведенні службового розслідування, а саме:

По-перше, всупереч вимогам частини 7 статті 14, частини 9 статті 19 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», наказом «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» від 07.08.2023 року № 418, відносно позивача було призначене ще одне службове розслідування відповідно до наказу № 419 від 07.08.2023р. Таким чином, відносно позивача було призначено два службових розслідування призначені наказами № 418 та № 419 від 07.08.2023 року, що є грубим порушенням чинного законодавства.

По-друге, суд в своєму рішенні звертає увагу, що в якості підстав для звільнення позивача зі служби вказано не виключно на порушення морально-етичних норм, а також зокрема і на порушення поліцейським ст. 278, 279 КУпАП, не оцінивши та не проаналізувавши в достатній мірі докази які містять матеріали справи.

По-третє, позивач у позовній заяві посилався на те, що службовим розслідуванням не встановлено причин та умов, що призвели до вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, але суд вважає що дане твердження начебто спростовується змістом висновку службового розслідування від 21.08.2023р. де зазначено, що причин та умови, що призвели до вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія вважає прояв недисциплінованості та систематичного допущення порушень службової дисципліни та посадових обов`язків командира взводу, з чого також виходить, що коли призначались два службових розслідування від 07.08.2023р. відносно позивача та приймались окремі рішення щодо дисциплінарних стягнень, на меті у відповідача була дискредитація позивача для подальшого накладання на нього більш суворого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та звинувачення його у систематичному порушенні дисципліни, оскільки більше обтяжуючих причин відповідачу знайти б не вдалося.

По-четверте, судом не в повному обсязі було оцінено докази що до дотримання процедури проведення відносно позивача службового розслідування, а саме те, що призначення службового розслідування затвердження висновку та застосування до позивача дисциплінарного стягнення такого як звільнення зі служби в поліції віднесено до компетенції начальника Департаменту патрульної поліції, у той час як керівник УПП в Харківській області ДПП вказаними повноваженнями не наділений, та саме Департамент патрульної поліції уповноважений на призначення службових розслідувань та затвердження таких висновків.

Також позивач зауважив, що наявні в матеріалах справи відеозаписи, які були досліджені судом під час прийняття рішення, начебто містять відомості які підтверджують, що позивач при спілкуванні з особами у військовій формі поводив себе зухвало та нетактовно, використовував нецензурну лексику що заборонено поліцейському, але жодного нецензурного слова при спілкуванні з особами не використовувалось.

Таким чином, на думку апелянта, судом не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин, не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягають наслідки проступку та тяжкість вчиненого проступку, не встановлено обставини, які передували скоєному проступку, що в сукупності спричинило застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, що за даних обставин є надмірним та передчасним. Також судом при прийнятті рішення, не було в повній мірі враховано сукупність обставин за яких вчинено дисциплінарний проступок, який по своїй суті не призвів до жодних негативних наслідків або ж заподіяння шкоди. Суд не задовольнивши спірне рішення про покарання, безпідставно не врахував попередню поведінку позивача, що у сукупності з наведеними вище аргументами свідчить про те, що до нього застосоване покарання, яке не відповідає обставинам справи.

Відповідач подав додаткові пояснення у справі, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебував на службі в Управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на посаді командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

07.08.2023 т.в.о. інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП Сергій Карагаєв звернувся до начальника УПП в Харківській області ДПП Стрижак із рапортом, у якому вважав за доцільне на підставі вимог ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України ініціювати питання про проведення службового розслідування за фактом можливого неналежного виконання службових обов`язків окремими працівниками УПП в Харківській області ДПП під час події 26.07.2023 (т.1 а.с. 22).

Про вказані обставини начальнику УПП в Харківській області ДПП майору поліції Альоні Стрижак також доповіла інспектор відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП, лейтенант поліції ОСОБА_2 доповідною запискою від 07.08.2023 (т.1 а.с. 21).

Наказом начальника УПП в Харківській області ДПП Стрижак від 07.08.2023 № 418 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, пов`язаних з можливим порушенням службової дисципліни окремими працівниками УПП в Харківській області ДПП, під час події 26.07.2023, відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 14, ч.ч. 1, 2 ст. 15, ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», п.п. 1, 4 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, пунктів 2, 3 розділу І Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, призначено службове розслідування у формі письмового провадження (т.1 а.с. 20).

21.08.2023 за підписом начальника УПП в Харківській області ДПП майора поліції Альони Стрижак сформовано висновок службового розслідування, проведеного з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, пов`язаних з можливим порушенням службової дисципліни окремими працівниками УПП в Харківській області ДПП, під час події 26.07.2023 (т. 1 а.с. 45-59).

Так, як вбачається зі змісту висновку службового розслідування, під час службового розслідування було досліджено відеозаписи, здійснені за допомогою портативного відеореєстратора № 476028 (отримав старший лейтенант поліції ОСОБА_1 ) встановлено, що о 01.38.55 26.07.2023 поблизу будинків № 60 - 64-А, на проспекті Героїв Харкова, міста Харкова, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 підходить до транспортного засобу, номерний знак 4303 (на чорному тлі), за кермом якого перебуває чоловік у військовій формі. Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 починає розмову з водієм з того, що одразу повідомляє про надання документів, зазначених в пункті 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 (далі - ПДР) при цьому не назвавши своє прізвище, посаду та спеціальне звання. В цей час, пасажир вказаного транспортного засобу починає питати старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 щодо паролю (з контексту зрозуміло, що мається на увазі пароль, який використовують військові та поліцейські протягом доби на території Харківської області). Проте, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , замість відповіді на логічне запитання особи у військовій формі під час дії комендантської години, починає сперечатись, вказуючи, що він не повинен знати ніякий пароль та продовжив вимагати у водія пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Пасажир транспортного засобу повідомляє, що працівники поліції повинні знати пароль та попрохав його назвати, але старший лейтенант поліції ОСОБА_1 запропонував пред`явити службове посвідчення для підтвердження його проходження служби в Національній поліції України. Крім того, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив, що у нього немає паролю. На повторне прохання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія, особи у військовій формі пропонують викликати працівників Військової служби правопорядку, на що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомляє, що вони на місці не потрібні, у зв`язку з тим, що військові-водії підлягають відповідальності на загальних підставах. На питання осіб у військовій формі про підстави зупинки їх транспортного засобу, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомляє, що підставою став не пристебнутий паском безпеки водій та пасажир. Після чого, на прохання осіб у військовій формі надати докази того, що пасажир та водій не були пристебнуті паском безпеки, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення буде надано можливість ознайомитися з доказами. Особи у військовій формі знову повідомили працівникам поліції, аби останні викликали ВСП і тоді вони покажуть документи, проте старший лейтенант поліції ОСОБА_1 відповів у грубій формі (01.42.15).

О 01.44.54 в ході спілкування старший лейтенант поліції ОСОБА_1 використовує ненормативну лексику. Надалі, особи у військовій формі повідомляють, що спілкуватись будуть виключно у присутності ВСП. На питання осіб у військовій формі, чи затримані останні та на якій підставі, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 каже: «Так, якщо посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортній засіб не пред`явите, то ви нікуди не поїдете...». Після цього, водій пред`являє посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що на багаторазові питання особи у військовій формі щодо звання старшого лейтенанта ОСОБА_1 , останній замість відповіді каже, аби особа пред`явила документ, що посвідчує статус громадянина України. Надалі, один із чоловіків у військовій формі звернувся до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з проханням пред`явити службове посвідчення, на що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 запитав у зазначеного чоловіка: «Ви хто?» та отримав відповідь: «Військовослужбовець». Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 каже: «Я поліцейський». Чоловік у військовій формі знову попрохав у старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 його службове посвідчення, на що останній повідомив: «Ваше можно, будь-ласка». Чоловік у військовій формі надав документ, який посвідчує його особу. О 01.50.27 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 пред`явив службове посвідчення. Чоловік у військовій формі почав записувати данні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Останній запитав: «Все?», на що о 01.50.32 чоловік у військовій формі повідомив: «Нет, до повного ознайомлення». В цей час старший лейтенант поліції ОСОБА_1 прибрав його службове посвідчення зі словами: «Ви ж прочитали ОСОБА_1 ». Чоловік у військовій формі попрохав старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 повідомити його спеціальне звання, але старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не повідомив його та сказав вказаному чоловіку, що це не має значення, після чого почав запитувати навіщо потрібно його звання. Крім того, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив, що прізвища, ім`я та по батькові буде достатньо. Далі, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 запитує у водія про те, чи вживав він наркотичні засоби, на що водій каже, що не вживав та готовий пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Водночас, у ході сперечань, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 все ж таки називає пароль, що свідчить про не бажання казати його на початку розмови, при цьому знаючи його. Також, на відеозаписах зафіксовано, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не повідомляє водію ознак наркотичного сп`яніння, однак багаторазово продовжує наполягати на його проходженні. На слова осіб у військовій формі про те, що вони зроблять повідомлення до скороченого номеру екстреного виклику поліції «102», старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомляє, що його екіпаж це повідомлення обслуговувати і буде. Запитання щодо конкретних ознак наркотичного сп`яніння старший лейтенант поліції ОСОБА_1 ігнорує, потім каже, що ним виявлено «безпосередні» ознаки. Крім того, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив, що він не повинен їх називати. Через 10 хвилин сперечань старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомляє, що ним виявлено наступні ознаки наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук. За деякий час водій, у присутності ймовірно свого керівника, який прибув на місце, погоджується проїхати разом з поліцейськими до закладу охорони здоров`я, де проходять відповідний огляд.

Переглядом відеозаписів, здійснених за допомогою портативного відеореєстратора № 470749 (отримав старший лейтенант поліції ОСОБА_3 ) встановлено, що зафіксовані відомості аналогічні відомостям, які зафіксовані за допомогою портативного відеореєстратора № 476028, проте на відеозаписах зафіксовано, що після проходження огляду водій відмовляється від отримання повідомлення про запрошення до підрозділу поліції.

Переглядом відеозаписів, здійснених за допомогою портативного відеореєстратора № 475035, (отримала лейтенант поліції ОСОБА_4 ) за період з 00.00 26.07.2023 до 03.00 26.07.2023 відсутні.

Узагальнюючи зміст відеозаписів, здійснених за допомогою портативних відеореєстраторів № 476028 та № 470749 службовим розслідуванням встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , звернувшись до осіб, не представився, на неодноразові вимоги останніх не назвав своє звання. Крім того, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не надав можливості ознайомитись з викладеною в службовому посвідченні інформацією. Також, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 вказано, що водієм транспортного засобу, номерний знак 4303 (на чорному тлі), вчинено адміністративне правопорушення, проте розгляд справи про адміністративне правопорушення не проведено. Крім того, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 при спілкуванні з особами у військовій формі доводив себе зухвало та нетактовно, використовував нецензурну лексику.

З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування вищевикладених обставин опитаний командир взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП з Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , повідомив, що 26.07.2023 близько 02.00 під час несення служби поблизу будинку № 60 на проспекті Героїв Харкова в місті Харкові, під час дії комендантської години, зупинено транспортний засіб з номерними знаками на чорному тлі), в середині якого перебували 4 особи одягнені в піксельну форму без розпізнавальних знаків на форменому одязі. Зазначені особи назвали пароль, а документи, які засвідчують їх особу та реєстраційний документ на транспортний засіб пред`являти відмовились, пояснюючи це тим, що по ним та транспортному засобу видно, що вони військовослужбовці, крім того, останні повідомили, що достатньо того, що вони знають пароль. Під час розмови поводили себе зухвало відносно працівників поліції, нецензурно висловлювались, погрожували своїми зв`язками, які можуть вплинути на подальшу службу в поліції опитаного, при собі мали зброю. У поясненні опитаним зазначено, що відповідно до доручення Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки України Ю. Свириденка від 21.07.2023 № 1227/1/1-23-ДСК, до листа Служби безпеки України від 06.07.2023 № 4/929/ДСК «Щодо окремих аспектів протидії ворожим ДРГ» (вх. Харківської обласної військової адміністрації від 25.07.2023 № 115-ДСК В), посилено контроль за пересуванням транспортних засобів військового призначення із дотриманням чинного законодавства щодо їх обов`язкової відомчої реєстрації, тобто вжиті необхідні заходи. Опитаний зазначив, що під час спілкування з водієм вищевказаного транспортного засобу, у останнього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Після чого, водію запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що водій відповів, що буде проходити огляд лише тоді, коли на місце події прийде його командир та надасть дозвіл це зробити. Згодом на місце події прийшов командир, який пред`явив посвідчення офіцера, але не надав змоги з ним повністю ознайомитись. Вищевказана особа перебувала у званні майора ще й перебувала у п`яному вигляді. Крім того, можливий командир водія, повідомив, що він та його підлеглі з ВСП, а працівники поліції не мають права перевіряти документи у них і зобов`язані їх відпустити, або в іншому випадку він буде прохати начальника УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_5 притягнути їх до відповідальності, оскільки він її дуже добре знає, на що отримав відмову. Після вказаної розмови можливий керівник водія дав згоду на проходження огляду. Спілкування поліцейських було тактовним, поведінка етичною, без особистих образ будь-кого із зазначених осіб.

Дисциплінарною комісією також опитаний інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , який у власному поясненні зазначив аналогічні відомості, які викладені в поясненні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Опитаний інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_6 у власному поясненні зазначила відомості, які також узгоджуються з відомостями, викладеними в поясненнях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Дисциплінарною комісією також опитані учасники події.

Зокрема, ОСОБА_7 військовослужбовець Збройних Сил України, звання - старший сержант, який пояснив, що 26.07.2023 близько 01.40 після виїзду під час повернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу будинку АДРЕСА_1 на блокпосту, був зупинений автомобіль, на якому переміщалась мобільна група № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у складі: старшого сержанта ОСОБА_8 , сержанта ОСОБА_9 , сержанта ОСОБА_10 та солдата ОСОБА_11 (водій), військовослужбовцями Національної гвардії України під час повітряної тривоги. Після зупинки транспортного засобу до опитаного підійшов працівник Національної поліції, якому опитаний назвав два рази слово пароль «переїзд», на що він опитаному нічого не відповів. Після чого, працівник поліції освітивши номерний знак автомобіля, обійшов його спереду та підійшов до водія - солдата ОСОБА_12 . Далі, вказаний працівник поліції не представившись, одразу став вимагати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб і обвинувачувати водія в порушенні вимог ПДР, а саме в тому, що водій та пасажир транспортного засобу не пристебнуті пасками безпеки. Після чого, військовослужбовці неодноразово прохали працівника Національної поліції представитися та пред`явити його службове посвідчення, останній пред`явив його, проте не до повного ознайомлення. Потім опитаний знову попрохав працівника поліції назвати слово пароль, на що він відповів: «Ми не маємо паролю». Вказаний працівник поліції (як в подальшому встановлено - працівник УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_1 ) заявив, що пароль нічим не визначений. Далі, останній почав вимагати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, на що водій надав водійське посвідчення та технічний талон встановленого зразка військового транспортного засобу, але ОСОБА_1 повідомив, що технічний талон це - «папірець» невстановленого зразку, не зрозуміло ким він виданий та не проходить по базі Міністерства внутрішніх справ України. Надалі, водій попрохав ОСОБА_1 викликати ВІБДР для встановлення приналежності транспортного засобу до Збройних Сил України. ОСОБА_1 став наголошувати, що водій ОСОБА_12 має ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці та тремтіння рук. Військовослужбовці одразу повідомили майора ОСОБА_13 про вказані події. Далі, водієві запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» і далі - КНП ХОР «ОНД»), на що водій погодився. Після прибуття на місце події майора ОСОБА_13 особовий склад мобільної групи № 1 попрямував до КНП ХОР «ОНД», де водій ОСОБА_12 пройшов тест, який засвідчив відсутність у останнього наркотичного сп`яніння. Протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 130 та 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) працівниками поліції не складалися через відсутність доказів. Вказана поведінка, спілкування та дії працівника поліції ОСОБА_1 не відповідають професійним якостям працівника Національної поліції України, що підірвало боєздатність групи № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, опитаний зазначив, що під час спілкування з особовим складом мобільної групи № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 працівник поліції ОСОБА_1 поводив себе не тактовно, грубо та переходив на особистості.

Опитаний дисциплінарною комісією ОСОБА_14 , військовослужбовець Збройних Сил України, звання - сержант, надав пояснення аналогічні до пояснень старшого сержанта Збройних Сил України ОСОБА_7 .

Опитаний дисциплінарною комісією ОСОБА_15 , військовослужбовець Збройних Сил України, звання - сержант, надав пояснення аналогічні до пояснень старшого сержанта Збройних Сил України ОСОБА_7 та сержанта Збройних Сил України ОСОБА_14 .

Опитаний дисциплінарною комісією ОСОБА_12 , військовослужбовець Збройних Сил України, звання - солдат, надав пояснення аналогічні до пояснень старшого сержанта Збройних Сил України ОСОБА_7 , сержанта Збройних Сил України ОСОБА_14 та сержанта Збройних Сил України ОСОБА_15 , проте додав, що опитаний сів до службового транспортного засобу працівників поліції, яким повідомив, що він зі зброєю, проте магазин від`єднав та поклав його до кишені.

Таким чином, під час службового розслідування встановлено, що командир взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 під час події 26.07.2023 в період з 01.38 до 03.00, біля будинків № 60-64-А на проспекті Героїв Харкова в місті Харкові зупинив транспортний засіб, номерний знак НОМЕР_2 (на чорному тлі), в якому перебували військові, та звернувся до водія з вимогою надати документи, не назвавши свого прізвища, посади та спеціального звання. Неодноразові вимоги військових назвати своє спеціальне звання старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проігнорував. Після суперечок з військовими щодо підстав для зупинки, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проінформував водія про порушення ним пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306, проте розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене вимогами статей 278, 279 КУпАП не провів та стосовно водія жодних матеріалів про адміністративне правопорушення не склав. Під час спілкування старший лейтенант поліції ОСОБА_1 виявив у водія ознаки наркотичного сп`яніння, зважаючи на що, направив останнього до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер». Проте виявлені ознаки старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 спростовано висновком лікаря-нарколога. Крім того, спілкуючись з військовослужбовцями, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 поводив себе нетактовно, не контролював своєї поведінки, не дотримався норм ділового мовлення та допустив використання ненормативної лексики, провокуючи такими діями конфлікт з військовослужбовцями. У поведінці старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 вбачається грубе ігнорування дотримання морально-етичних норм, що призвело до підриву авторитету органів Національної поліції України під час дії військового стану на території України.

Своїми діями старший лейтенант поліції ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1, 2, 3 частини першої, частини третьої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзаців другого, третього, шостого, восьмого та одинадцятого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилося в особистій недисциплінованості, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, підриві авторитету Національної поліції України, що є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вказані факти порушення окремих вимог Закону «Про Національну поліцію», Закону України «Про запобігання корупції», Дисциплінарного статуту та Правил, в період дії воєнного стану свідчать про грубе ігнорування вимог законодавства України та етичних цінностей, що несумісне зі змістом Присяги працівника поліції, підриває авторитет правоохоронних органів в суспільстві, а тому дисциплінарна комісія, врахувавши зібрані під час службового розслідування матеріали, дійшла висновку, що з урахуванням характеру та тяжкості вчинених правопорушень, особи працівника поліції, ступеня його вини, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, який унеможливлює подальше служби в поліції.

З огляду на вказане, дисциплінарна комісія прийшла до висновку порушити перед начальником Департаменту патрульної поліції полковником поліції ОСОБА_16 , згідно із частиною шостою статті 20 Дисциплінарного статуту, клопотання про застосування, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 3 частини першої, частини третьої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, статей 278, 279 КУпАП, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців другого, третього, шостого, восьмого та одинадцятого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, підпунктів 1, 7, 8 та 10 пункту 3.1, розділу 3 посадової інструкції командира взводу роти батальйону УПП в Харківській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 28.09.2020 № 2006.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 04.09.2023 № 473 до командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т.1 а.с. 171).

Вказане дисциплінарне стягнення реалізовано наказом Департаменту патрульної поліції від 15.09.2023 № 1217 о/с «По особовому складу».

Позивач вважаючи вищезазначені накази протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без задоволення, виходив з того, що під час судового розгляду адміністративної справи встановлено наявність та достатність доказів на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку та правомірність застосування відповідачем найсуворішого виду стягнення, яке з урахуванням встановлених обставин та висновків суду, є співмірним з вчиненим проступком. Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 04.09.2023 №473 в частині застосування до командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Решта позовних вимог є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 04.09.2023 №473 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі за текстом - Закон № 580) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною 1 статті 17 Закону № 580 визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону № 580.

Так, згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580 поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтею 77 Закону № 580 визначені підстави звільнення зі служби в поліції.

Так, згідно із пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону № 580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У розумінні ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. №2337-VIII (далі за текстом - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з п.п. 1, 6, 12 та 14 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

У розумінні ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно з ч.ч. 3-8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч.ч. 1-4, 6, 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначені Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 р. № 893 (далі за текстом - Порядок № 893).

Пунктом 2 розділу IV Порядку № 893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Аналогічні права передбачені частиною 2 статті 18 Дисциплінарного статуту.

Згідно з п.п.1, 2, 4, 7 р. V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Пунктами 1, 2, 9 розділу VI Порядку №893 передбачено, що зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Частиною 4 статті 16 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Стосовно питання дотримання процедури проведення відносно старшого лейтенанта ОСОБА_1 службового розслідування у контексті аргументу, наведеного представником позивача в ході розгляду справи судом першої інстанції (т.1 а.с. 210) та в апеляційній скарзі, що призначення службового розслідування та застосування до позивача дисциплінарного стягнення віднесено до компетенції начальника Департаменту патрульної поліції України, у той час, як керівник Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП вказаними повноваженнями не наділений та саме Департамент патрульної поліції України уповноважений на призначення службових розслідувань та затвердження висновків таких, судом встановлено наступне.

Так, повноваження керівників поліції з приводу накладення дисциплінарних покарань розмежовані приписами ст. 20 Дисциплінарного статуту, згідно з якою керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських (ч. 3 ст. 20); інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України (ч. 4 ст. 20).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Дисциплінарного статуту, керівник - це службова особа поліції, яка наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Наказом Національної поліції України № 929 від 04.10.2018 затверджено перелік посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень і дисциплінарних стягнень.

Згідно вказаного переліку начальникам територіальних (відокремлених) підрозділів міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, компетенція яких поширюється на одну чи декілька областей, а також м. Києва (за виключенням органів поліції охорони) надано повноваження щодо застосування таких дисциплінарних стягнень як зауваження, догана, сувора догана.

Наказом ДПП № 4621 від 11.10.2018 надано право начальникам управлінь патрульної поліції в областях за результатами службових розслідувань видавати накази щодо застосування до підпорядкованого їм особового складу дисциплінарних стягнень у вигляді зауваження, догани та суворої догани.

Положенням про УПП в Харківській області ДПП, затвердженим наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 №1/5 (у відповідній редакції), у розділі IV Організація та забезпечення діяльності Управління п. 6 - Начальник Управління: пп. 18 зазначено: начальник Управління призначає службові розслідування у порядку, визначеному законодавством; пп. 19 - з метою своєчасного, повного та об`єктивного проведення службових розслідувань особисто контролює роботу дисциплінарної комісії; пп. 21 - розглядає висновки за результатами службового розслідування та матеріали службового розслідування; пп. 23 - в межах наданих повноважень видає накази про застосування до поліцейських дисциплінарних стягнень та здійснює контроль за їх виконанням; пп. 25 - забезпечує проведення службових перевірок та службових розслідувань; пп. 26 - в межах компетенції погоджує та підписує документи Управління; пп. 39 - здійснює інші повноваження, делеговані керівником Департаменту патрульної поліції або передбачені законодавством.

Суд звертає увагу на те, що до початку службового розслідування фактично неможливо визначити, яке саме дисциплінарне стягнення буде визначене дисциплінарною комісією доцільним до застосування за наслідками такого розслідування.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, начальник УПП в Харківській області ДПП дійсно, відповідно до наведених вище нормативних актів, має право на застосування до підпорядкованого особового складу дисциплінарних стягнень лише у вигляді зауваження, догани та суворої догани.

Водночас, абз. 3 п. 9 Розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 №893 передбачено, що у разі якщо уповноважений керівник не має права на накладення конкретного виду дисциплінарного стягнення на поліцейського (який запропонували дисциплінарна комісія за результатом службового розслідування), він затверджує висновок службового розслідування і одночасно порушує перед старшим прямим керівником, наділеним правом накладати таке стягнення, клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського.

Обов`язки начальника Управління, які зазначені в зазначеному вже вище Положенні про УПП в Харківській області ДПП, узгоджуються із вимогами чинного законодавства.

Отже, оскільки такий начальник Управління уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, відтак в даному випадку він був уповноважений на видання наказу про призначення службового розслідування щодо позивача у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах начальник УПП в Харківській області ДПП мав право на видання наказу про ініціювання службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни під час події 26.07.2023.

При цьому, як вже зазначалося вище, у випадку встановлення дисциплінарною комісією проступків за які запропоновано застосувати дисциплінарні стягнення у вигляді, зокрема, звільнення із служби в поліції, начальник УПП в Харківській області ДПП мала порушити перед старшим прямим керівником - начальником ДПП, клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Зміст наведеного вище висновку службового розслідування від 21.08.2023 року, затвердженого начальником УПП в Харківській області ДПП, вказує на те, що у ньому відповідно до вимог ч. 6 ст. 20 Дисциплінарного статуту останнім порушено перед начальником ДПП клопотання про притягнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції (пункт 3) (т. 1. а.с. 55).

Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи представника позивача про те, що начальник УПП в Харківській області не мала повноважень на ініціювання службового розслідування щодо старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оскільки саме ДПП України уповноважений на призначення службових перевірок та затвердження таких висновків, є необґрунтованими.

Водночас, судова колегія, надаючи правову оцінку посиланням представника позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.04.2022 у справі №540/186/20, вважає, що суд першої інстанції вірно вказав на те, що в даному випадку відсутні правові підстави для врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у вказаній постанові на підставі ч.5 ст.242 КАС України, оскільки такі висновки не є релевантними до спірних правовідносин у даній справі, з огляду на те, що у вказаному рішенні Верховним Судом звернуто увагу на необхідність перевірки повноваження саме тимчасово виконувача обов`язків начальника Управління патрульної поліції щодо прийняття наказу про призначення службового розслідування, що, однак, не відноситься до предмету даного спору.

Щодо доводів представника позивача, наведених як під час розгляду справи судом першої інстанції (т.1 а.с. 213) так і в апеляційній скарзі в частині незаконного ініціювання стосовно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 двох службових розслідувань в один день (за наказами № 418 від 07.08.2023 та № 419 від 07.08.2023), судовим розглядом встановлено наступне.

Як зазначив представник відповідача у своїх поясненнях (т.2 а.с. 4-5), наказ начальника УПП в Харківській області ДПП від 07.08.2023 № 418 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» (який є предметом даного спору) виданий за наслідками службового розслідування, призначеного стосовно окремих працівників УПП в Харківській області ДПП під час події 26.07.2023, які зафіксовані на службовий портативний відеореєстратор № 476028. Разом з цим, 07.08.2023 також було ініційовано службове розслідування стосовно окремих працівників УПП в Харківській області ДПП, які 02.06.2023 та 03.06.2023 після отримання повідомлень зі скороченого номеру екстреного виклику поліції « 102» не забезпечили оперативне реагування, не здійснили невідкладний виїзд на місце події, про що стало відомо з листа управління організаціно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Харківській області від 15.06.2023 № 4558. До вказаної події взагалі причетні кілька десятків працівників УПП в Харківській області ДПП.

Вказаний лист містить відомості про 6 випадків неналежного відпрацювання поліцейськими УПП в Харківській області ДПП повідомлень осіб до скороченого номеру екстреного виклику поліції « 102».

Таким чином, вказані накази № 418 від 07.08.2023 та № 419 від 07.08.2023 не містять чіткого переліку поліцейських стосовно, яких призначені службові розслідування, оскільки на день призначення службових розслідувань їх прізвища, ім`я, по батькові, посади та звання не були встановлені.

При цьому, абзацом 1 пункту 4 розділу 2 Порядку 893 встановлено, що у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначаються підстава та форма проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

У зв`язку з вищевказаним, правильним є висновок суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість тверджень представника позивача про протиправність ініціювання двох різних службових розслідувань в один день за фактом двох різних подій для встановлення наявності в діях працівників УПП в Харківській області ДПП, які були учасниками певних події фактів порушення службової дисципліни.

Стосовно висновків дисциплінарної комісії про порушення старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 професійно - етичних норм під час події, яка мала місце 26.07.2023, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1179 від 09.11.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706), є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Розділом VI Закону України «Про запобігання корупції» встановлені вимоги щодо правил етичної поведінки.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною першою статті 37 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, загальні вимоги до поведінки осіб, зазначених у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, якими вони зобов`язані керуватися під час виконання своїх службових чи представницьких повноважень, підстави та порядок притягнення до відповідальності за порушення цих вимог встановлюються цим Законом, який є правовою основою для кодексів чи стандартів професійної етики.

На підставі статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Згідно з абз. 6 п. 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Положеннями частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018 (далі також - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За приписами статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (пункт 1 частини першої).

Згідно пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Оцінюючи, встановлені за результатами службового розслідування обставини, з урахуванням викладених правових норм, колегія суддів вважає, що вчинені позивачем дії під час події 26.07.2023 є не сумісними з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, підривають довіру до нього, як до носія влади, що безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського. З точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в службовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі №804/8515/17.

Щодо доводів представника позивача, викладених ним у відповіді на відзив (т.1 а.с. 213) та в апеляційній скарзі про те, що звільнення з поліції за порушення етики спілкування є не співмірним із найсуворішим дисциплінарним стягненням, яке застосовано до ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 року по справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року по справі №815/4478/16.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, судовим розглядом встановлено, що в якості підстав для звільнення позивача зі служби вказано не виключно на порушення позивачем морально етичних норма, а також, зокрема, і на порушення поліцейським ст.ст. 278, 279 КУпАП (т.1 а.с. 51).

Так, статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до приписів ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ч.1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Частина четверта статті 15 КУпАП передбачає, що при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Частиною першою статті 235-1 КУпАП передбачено, що військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність водіїв за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

У відповідності до пункту 2.3. ПДР України, водій на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), зобов`язані користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Представник відповідача у своїх письмових поясненнях звернув увагу суду, що в умовах дії воєнного стану військовослужбовці є спеціальним суб`єктом, однак для визначення повноважень розгляду справ про вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху важливим аспектом є приналежність транспортного засобу, яким керує цей спеціальний суб`єкт, до військової частини Збройних Сил України або інших військових формувань.

Відповідно до порядку відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 164, відомча реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних з перевіркою документів, які є підставою для здійснення такої реєстрації, звіркою, а в разі потреби - дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин (кузова, шасі, рами, двигуна), оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційного документа - технічного талона транспортного засобу (технічний талон), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 1992 р. № 47 «Про затвердження зразків національних та міжнародного посвідчень водіїв і документів, необхідних для реєстрації транспортних засобів». 26.07.2023, ознайомивши позивача з реєстраційним документом на автомобіль (технічним талоном), водій пояснив позивачу, що керований ним автомобіль належить Збройним Силам України, отже позивач повинен був вжити заходів щодо визначення у нього повноважень на розгляд справи та наявності підстав для виклику на місце події військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, як уповноваженого органу для розгляду вказаної справи.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що командир взводу № 1 рота № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 під час події 26.07.2023 в період з 01.38 до 03.00, біля будинків № 60-64-А на проспекті Героїв Харкова в місті Харкові зупинив транспортний засіб, номерний знак НОМЕР_2 (на чорному тлі), в якому перебували військові, та звернувся до водія з вимогою надати документи, не назвавши свого прізвища, посади та спеціального звання. Неодноразові вимоги військових назвати своє спеціальне звання старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проігнорував. Після суперечок з військовими щодо підстав для зупинки, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проінформував водія про порушення ним пункту 2.3 «в» ПДР, проте розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене вимогами статей 278, 279 КУпАП не провів та стосовно водія військового транспорту жодних матеріалів про адміністративне правопорушення не склав.

Окрім того, за результатом проведеного огляду на стан сп`яніння отримано копію висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.07.2023 № 1888, згідно якої у ОСОБА_12 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.

У контексті вказаного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та висновками дисциплінарної комісії про те, що своїми діями старший лейтенант поліції ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1, 2, 3 частини першої, частини третьої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 278, 279 КУпАП, пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців другого, третього, шостого, восьмого та одинадцятого пункту 1 розділу II Правил, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилося в особистій недисциплінованості, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, підриві авторитету Національної поліції України, що є несумісним із подальшим проходженням служби.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що необхідність дотримання старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 наказу керівництва щодо посилення контролю за пересуванням транспортних засобів відомчої реєстрації (згідно доручення Першого віцепрем`єр міністра України Міністра економіки України Ю. Свириденка від 21.07.2023 № 1227/1/1-23-ДСК, до листа СБ України від 06.07.2023 № 4/929/ДСК «Щодо окремих аспектів протидії ворожим ДРГ»), на що посилався позивач у своїх письмових поясненнях, які надавав дисциплінарній комісії, не звільняє поліцейського від обов`язку дотримуватись етичних норм поведінки під час зупинення військового транспортного засобу.

Крім того, відповідно до пункту 24 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Щодо посилання представника позивача на суперечності у службових характеристиках позивача, то, як правильно зазначив суд першої інстанції, висновок службового розслідування від 21.08.2023 ґрунтується не виключно на службових характеристиках позивача, які не є основною підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності та не нівелюють сам факт порушення старшим лейтенантом поліції вимог чинного законодавства під час несення служби.

При цьому, як зазначив представник відповідача у своїх поясненнях (т.2 а.с. 6-7), лише за 2023 рік, відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 проводились службові розслідування:

- наказом УПП в Харківській області ДПП від 27.01.2023 № 26 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» щодо порушенням службової дисципліни окремими працівниками УПП в Харківській області ДПП, що мало місце 17.12.2022. За результатом вказаного службового розслідування на підставі наказу УПП в Харківській області ДПП від 06.03.2023 № 15 «Про застосування до працівника УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення» до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження;

- наказом УПП в Харківській області ДПП від 07.06.2023 № 235 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» за фактом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей від 10.04.2023 № 0000007, пов`язаних з можливим скоєнням старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 198 Кримінального кодексу України. У рамках проведення вказаного службового розслідування встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, який не належить цьому транспортному засобу, чим порушив вимоги пункту 2.9 (в) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 121-3 КУпАП. Проте, накласти адміністративне стягнення на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 не надалось за можливе, у зв`язку з тим, що строки накладення адміністративного стягнення, які передбачені статтею 38 КУпАП сплинули.

Також, суд звертає увагу, в поясненнях позивача, які він надавав дисциплінарній комісії, зазначено, що його спілкування з військовослужбовцями було тактовним, поведінка етичною. Однак, наявні в матеріалах відеозаписи (які також було досліджено судом під час прийняття рішення у даній справі) містять відомості, які підтверджують, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 при спілкуванні з особами у військовій формі поводив себе зухвало та нетактовно, використовував нецензурну лексику, що заборонено поліцейському під час виконання службових обов`язків.

Посилання представника позивача на те, що службовим розслідуванням не встановлено причин та умови, що призвели до вчинення поліцейським дисциплінарного проступку спростовується змістом висновку службового розслідування від 21.08.2023 (т.1 зворотній бік а.с. 53), де зазначено, що причин та умови, що призвели до вчинення поліцейським дисциплінарного проступку дисциплінарна комісія вважає прояв недисциплінованості та систематичного допущення порушення службової дисципліни та посадових обов`язків командира взводу роти батальйону УПП в Харківській області ДПП.

Щодо посилання представника позивача на обставини неврахування попередніх високих досягнень позивача під час проходження служби у поліції під час обрання такого заходу дисциплінарного примусу, як звільнення, колегія суддів зазначає, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, були підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами оцінки поведінки поліцейського під час події, що мала місце 26.07.2023 у контексті недотримання старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 вимог пунктів 1, 2, 3 частини першої, частини третьої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 278, 279 КУпАП, пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців другого, третього, шостого, восьмого та одинадцятого пункту 1 розділу Правил, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилось в особистій недисциплінованості, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання нести високе звання поліцейського, підриві авторитету Національної України, що є несумісним із подальшим проходженням служби.

Щодо доводів представника позивача про те, що вчинений старшим лейтенантом поліції проступок не призвів до жодних негативних наслідків або ж заподіяння шкоди, то, як вірно зазначив суд першої інстанції, перебування у званні поліцейського не звільняє позивача від обов`язку усвідомлення особливостей проходження служби в Національній поліції та дотримання високих етичних стандартів та прогнозування можливих наслідків своїх вчинків, враховуючи також обставини введення в Україні військового стану.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява № 63235/00).

Стосовно посилань представника позивача на відсутність обтяжуючих обставин, то суд звертає увагу на те, що Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» не передбачено будь-яких критеріїв тяжкості проступку, за який поліцейський несе дисциплінарну відповідальність і відповідно до якого необхідно застосовувати той чи інший вид дисциплінарного стягнення.

У спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача було застосоване за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції, а не за вчинення правопорушення чи у зв`язку із пред`явленням підозри.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена й у постановах Верховного Суду: від 05.05.2019 у справі № 825/1902/16, від 17.07.2019 у справі № 806/2555/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 26.01.2021 № 2140/1342/18.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставини подій, які стали підставою для призначення службового розслідування, підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами оцінки поведінки поліцейського під час події, що мала місце 26.07.2023 у контексті недотримання старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 вимог пунктів 1, 2, 3 частини першої, частини третьої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 278, 279 КУпАП, пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців другого, третього, шостого, восьмого та одинадцятого пункту 1 розділу Правил, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виразилось в особистій недисциплінованості, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання нести високе звання поліцейського, підриві авторитету Національної України, порушенні етичних норм, що є несумісним із подальшим проходженням служби.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірних наказів.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 04.09.2023 №473 в частині застосування до командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, оскільки під час судового розгляду адміністративної справи встановлено наявність та достатність доказів на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку та правомірність застосування відповідачем найсуворішого виду стягнення, яке з урахуванням встановлених обставин та висновків суду, є співмірним з вчиненим проступком.

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 15.09.2023 № 1217 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Харківській області, поновлення з 16.09.2023 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.09.2023 року по дату ухвалення судового рішення, звернення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції з 16 вересня 2023 року, звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції суми заробітної плати в межах одного місяця, задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 04.09.2023 №473 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року по справі № 520/27467/23 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі № 520/27467/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва