Справа № 380/9692/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/9692/23 пров. № А/857/7370/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

за участю представника відповідача Гарасиміва В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року, прийняте суддею Сидор Н.Т. о 16 годині 17 хвилині у м. Львові, повний текст складено 26.02.2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Левітрейд» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

встановив:

рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 у справі №380/9692/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Левітрейд» (далі ТОВ, позивач) до Львівської митниці (далі Митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень, задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900176/2 від 14.11.2022; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Митниці №UA209170/2022/002080.

06.02.2024 до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про стягнення судових витрат з відповідача, у якій просить стягнути з Митниці витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 43 206,00 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 заяву представника позивача задоволено частково: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ТОВ «Левітрейд» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн 00 коп.

Суд прийшов до висновку про не співмірність заявлених представником до стягнення витрат на професійну правничу допомогу (43 206,00 грн) із ціною позову (53 968,45 грн).

Суд також врахував клопотання відповідача про зменшення розміру виплат на оплату правничої допомоги.

З огляду на викладене, прийшов до висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому підлягає зменшенню до 5000,00 грн,

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Митниця подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що в адвокатському запиті до Митниці №02- 17/03-2023 від 17 березня 2023 представник позивача просив належним чином завірені копії рішень та карток відмови, товаросупровідних документів. При цьому, більшість документів не мають відношення до розгляду даної справи.

Звертає увагу, що рішення та картки відмови були скеровані представнику позивача (декларанту), а товаросупровідні документи сам декларант долучив до митної декларації.

Відповідно, всі ці документи були наявні у позивача та витребовувати документи не було необхідності.

Підготування проекту позовної заяви не потребували такого значного часу враховуючи те, що на супроводженні підприємства перебували інші справи з аналогічним предметом спору (справи №380/7027/23, №380/17746/23, №380/12237/23).

Предметом оскарження є лише одне рішення про коригування митної вартості товарів, а ціна позову складає 53 968,45 грн.

Обсяг документів, що подавалися до митного оформлення є мінімальним, а отже не потребувало значного часу та зусиль для їх опрацювання.

При цьому, та обставина, що у позовній заяві адвокатом наведено значну кількість нерелевантної судової практики Верховного Суду, є свідченням того, що насправді адвокат не аналізував подібність правовідносин у даній справі та у справі, що переглядалася Верховним Судом та без оцінки аргументів учасників справи, а наведено лише для змістовного наповнення позовної заяви та показовості клієнту про обсяг роботи, яку адвокат зробив.

Крім того, звертає увагу, що представник позивача невірно зазначив тривалість судових засідань. Просить скасувати додаткове рішення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Суд першої інстанції з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат, критеріїв розумності, фактичних обставин справи задовольнив вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн, із заявлених 43 206 грн.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

При цьому суд зауважує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

З аналізу статті 134 КАС України, випливає, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, та з іншого боку, запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в ч. 5 цієї статті.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що з метою підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 43 206 грн. позивачем надано наступні копії документів: рахунок №37 від 28 квітня 2023; акт №37 від 28 квітня 2023; платіжна інструкція № 8979 від 09 травня 2023; рахунок №50 від 30 червня 2023; акт №47 від 30 червня 2023; платіжна інструкція №9513 від 06 липня 2023; рахунок № 67 від 31 серпня 2023; акт № 68 від 31 серпня 2023; платіжна інструкція № 10129 від 15 вересня 2023; рахунок № 79 від 29 вересня 2023; акт № 83 від 29 вересня 2023; платіжна інструкція № 230 від 26 жовтня 2023; рахунок № 100 від 30 листопада 2023; акт № 99 від 30 листопада 2023; платіжна інструкція №748 від 11 грудня 2023.

З поданих матеріалів встановлено, що представником позивачу надано такі послуги:

1.Аналіз матеріалів справи; розробка стратегії захисту адвокатом; підготовка позову та його подання до суду. Загальні витрати робочого часу на даному етапі склали: 15 годин на загальну вартість 25 140, 00 грн. На даному етапі адвокатом здійснено наступне:

- підготовлено та подано до Львівської митниці ДМС та перевізника адвокатські запити з метою збору доказів у підтвердження обставин справи (3 години);

- підготовлено проекту позовної заяви та надіслано її примірники на адресу суду та відповідача (10 год);

- засвідчено додатки до позовної заяви, зібрано додаткові докази у спростування обставин, описаних у листі Львівської митниці ДМС від 09 лютого 2023 (2 години).

2. Інші процесуальні дії та участь у судових засіданнях.

Загальні витрати робочого часу становлять 11 годин на загальну вартість 18 066, 00 грн. Після відкриття провадження та призначення даної справи до розгляду адвокатом додатково було подано відповідь на відзив Митниці (2 години), клопотання про долучення доказів (2 година), а також підготовлено та подано письмові пояснення з приводу судової практики, з метою спростування доводів Митниці щодо визначення предмету та підстав даного спору (2 години).

Окрім цього, у даній справі адвокат надавав правову допомогу ТОВ «Левітрейд» у наступних судових засіданнях: - 01 червня 2023 (1 година); - 26 червня 2023 (1 година); - 21 серпня 2023 (1 година) - 25 вересня 2023 (1 година) - 13 листопада 2023 (1 година).

Необхідно зазначити, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд зауважує, що предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Окрім цього, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в даному Реєсті та вивчення практики в аналогічній категорії справ.

Позивачем до матеріалів справи було долучено невелику кількість первинних документів.

Суд першої інстанції врахував критерії, визначені частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, врахував складність справи, обсяг доказового матеріалу, витрати на підготовку адвокатських запитів (3 години) та проекту позовної заяви (10 годин) у часовому та грошовому еквіваленті та дійшов обґрунтованого висновку, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 5000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками в цій частині та вважає що такі зроблені з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, апеляційний суд вважає за доречне врахувати правову позицію, викладену Європейським судом з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (рішення від 23 січня 2014, заява № 19336/04, п. 269), де оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) Європейський суд з прав людини вказував, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Окрім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже, порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним, при ухваленні оскаржуваного судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі 380/9692/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 13.06.2024.