Справа № 480/9583/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 р.Справа № 480/9583/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.02.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, м. Суми, повний текст складено 11.03.24 у справі № 480/9583/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі за текстом також відповідач, ГУНП в Сумській області), в якому просив:

1. Визнати протиправним і скасувати Наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області Петра Токаря № 891 від 14.08.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Головного управління Національної поліції» в частині застосування до лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0147759) оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

2. Визнати протиправним і скасувати Наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 18.08.2023 за № 340 о/с «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

3. Поновити ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області з 19.08.2023.

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 851 грн 31 коп. за кожен день прогулу з 19.08.2023 по день ухвалення рішення.

Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі, які складаються з витрат па правову допомогу в сумі 15 000,00 гривень, та допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права; має місце невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні обставинам справи. Наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені ним у позовній заяві. Вказує, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про ознайомлення позивача з Інструкцією з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.01.2005 за № 60 ДСК, оскільки навіть дати ознайомлення судом встановлено не було, а відомості про ознайомлення, що містяться в матеріалах справи, є сфальсифікованими. Щодо невчасного повідомлення про втечу ОСОБА_3 вказує, що позивачем вживались всі необхідні заходи щодо переслідування ОСОБА_3 (припинення порушення), більш того, позивач отримав від ОСОБА_3 удар в обличчя, унаслідок чого не міг бігти за ОСОБА_3 та телефонувати на 102 одночасно. Просить урахувати, що з Наказом «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», а також із підставами проведення службового розслідування позивач ознайомлений не був, що унеможливило ним реалізацію права на захист під час службового розслідування. Зазначає, що за результатами службового розслідування відповідач застосував крайній і найтяжчий вид дисциплінарного стягнення, не дослідивши в повній мірі всі обставини і докази та не встановивши належним чином наявність в діях позивача дисциплінарного проступку та ступінь вини позивача, проігнорував відсутність попередніх стягнень, не прийняв до уваги попередню бездоганну поведінку позивача, високі показники виконання повноважень, наявність заохочень, вжиття заходів щодо відвернення втечі.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження позивача, наведені в апеляційній скарзі, є хибними, спростовуються положеннями чинного законодавства України та доказами, дослідженими під час судового розгляду. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 05.07.2021 проходив службу в правоохоронних органах на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Наказом начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря № 891 від 14.08.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП» до лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0147759) оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря від 18.08.2023 № 340 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З указаними наказами позивач ознайомлений 19.08.2023.

Підставою ухвалення оскаржуваних наказів слугувало те, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, який полягає у порушенні п.1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту НПУ, пунктів 1.27, 2.6, 2.12, 4.31 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 20.01.2005 за № 60дек, що полягало у виїзді за межі маршруту руху під час конвоювання 08.08.2023 ОСОБА_3 без поважної причини, конвоювання останнього у службовому легковому автомобілі на задньому сидінні з одним конвоїром збоку з пристебнутими кайданками за одну руку конвоїра та одну руку ОСОБА_3 , надання дозволу ОСОБА_3 на справляння природних потреб у невизначеному для цього місці, що створило умови для подальшої втечі останнього з-під варти, порушенні вимог п. 6 р. II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 за № 100, у частині нездійснення 08.08.2023 особисто та незабезпечення здійснення підпорядкованими конвоїрами невідкладного повідомлення за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» про вчинення втечі взятого під варту ОСОБА_3 під час конвоювання.

Не погодившись з накладенням дисциплінарного стягнення та рішеннями відповідача про звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з огляду на сукупність встановлених фактичних обставин, висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, виходячи із вимог національного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України відбулось на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством, та що позовні вимоги є необґрунтованими.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування оскаржуваних наказів, підстави для їх задоволення також відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам учасників справи, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 за № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580).

Статтею 18 Закону № 580-VІІІ визначено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 за № 2337-VIIІ.

Положеннями ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1, ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 11 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Згідно з ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

За статтею 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Пунктом 1, 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 07.11.2018 за № 893 (надалі також Порядок № 893), передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1-3 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На підставі пункту першого Розділу VІ Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Як убачається з матеріалів справи, 08.08.2023 до ГУНП в Сумській області надійшла інформація про втечу під час конвоювання 08.08.2023 взятого під варту підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , що вбачається з копії рапорту (вхідний №922), поданого т.в.о. начальника УОАЗОР ГУНП в Сумській області підполковником поліції ОСОБА_4 до начальника ГУНП в Сумській області полковника поліції Петра Токаря, а отже посилання представника позивача на недотримання відповідачем вимог Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України в частині призначення службового розслідування без належних на те підстав спростовуються відповідними матеріалами справи.

Наказом ГУНП в Сумській області від 08.08.2023 за № 668 за вказаним фактом призначено службове розслідування.

В межах службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що у провадженні слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Сумського РУП перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР під № 0001988 від 06.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом вчинення на території м. Суми крадіжок. Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що до вчинення зазначених крадіжок причетний ОСОБА_3 , якому 17.07.2023 у кримінальному провадженні № 0001988 вручено повідомлення про підозру та 21.07.2023 відносно останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 18.09.2023.

08.08.2023 у зазначеному кримінальному провадженні на території м. Суми виникла необхідність у проведенні слідчих дій за участі ОСОБА_3 , у зв`язку з чим у Сумському РУП Наказом від 08.08.2023 за № 561 «Про призначення та проведення конвою» призначено конвой у складі: начальника конвою - оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Сумського РУП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , конвоїрів: оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Сумського РУП лейтенанта поліції ОСОБА_5 та оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Сумського РУП лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог Наказу Сумського РУП від 08.08.2023 за № 561 контроль за здійсненням конвоювання покладено на заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сумського РУП полковника поліції начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Сумського РУП майора поліції ОСОБА_7

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до вимог Наказу ГУНП від 16.05.2023 за № 460 «Про внесення змін до наказу ГУНП від 17.03.2023 № 275» визначені як поліцейські, які допущені до конвоювання затриманих і взятих під варту осіб.

Конвоювання зазначеними поліцейськими здійснювалось службовим автомобілем Skoda Yeti, н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим 08.08.2023 ОСОБА_5 , як водій, пройшов відповідний передрейсовий інструктаж, зробив відповідний запис до Журналу виїзду та повернення транспортних засобів та о 10:00 здійснив виїзд на зазначеному службовому автомобілі.

Для належного здійснення конвоювання ОСОБА_8 розроблено карту конвойного маршруту, особливості маршруту, основні обов`язки конвойного наряду, організовано здійснення дільничними офіцерами поліції обстеження території, куди планувалось доставляти для проведення слідчих дій ОСОБА_3 , розроблено схему маршруту.

Відповідно до особливості маршруту він проходив: ІТТ № 1 ГУНП - АДРЕСА_1 - вул. Холодногірська, 37 - АДРЕСА_2 - ІТТ № 1 ГУНП.

В свою чергу, ОСОБА_7 08.08.2023 о 10:25 проведено інструктаж із задіяними до конвоювання поліцейськими.

Приблизно об 11:20 конвойним нарядом отримано ОСОБА_3 в ІТТ № 1 ГУНП, розташованого в підвальному приміщенні адміністративної будівлі Сумського РУП, та о 11.22 (відповідно до Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених) доставлено до Сумського РУП, де останній разом з конвойним нарядом знаходився у приміщенні Custody Records.

У зв`язку з тим, що адвокат Дорошенка Ю.М. запізнювався та слідчі дії переносились приблизно на 14.00, ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_1 поїхати на АДРЕСА_3 (ФОП ОСОБА_9 ) з метою проходження ОСОБА_5 медичного огляду водія, на що ОСОБА_1 погодився.

Цього ж дня, о 12:06 ОСОБА_3 у супроводі конвойного наряду залишив Сумське РУП, після чого останні на службовому автомобілі Skoda Yeti, н.з. НОМЕР_1 поїхали на вул. Білопільський шлях, 21.

Перебуваючи за вказаною адресою, приблизно о 12:30 ОСОБА_3 повідомив конвойному наряду, що хоче в туалет, у зв`язку з чим ОСОБА_1 прийнято рішення супроводити ОСОБА_3 до місця між припаркованими на вказаній території транспортними засобами.

Під час конвоювання ОСОБА_3 правою рукою був пристебнутий кайданками до лівої руки ОСОБА_1 , а два інших члени конвойного наряду перебували позаду.

Після справлення природних потреб, ОСОБА_3 раптово висмикнув руку з кайданок та, відштовхнувши ОСОБА_1 , здійснив втечу з-під варти.

Незважаючи на вжиті поліцейськими заходи, зокрема спроб наздогнати ОСОБА_3 , та висловлені попередження про застосування вогнепальної зброї, останньому вдалось втекти та 08.08.2023 встановити його місце перебування не надалось за можливе.

Про вказану надзвичайну подію о 13:44, тобто більше ніж через 1 годину, ОСОБА_1 повідомив на лінію 102 (ЄО Сумського РУП № 36163). Цього ж дня за вказаним фактом слідчим відділом Сумського РУП внесено відомості до ЄРДР під № 0003094 за ч. 1 ст. 393 КК України (09.08.2023 кримінальне провадження перекваліфіковано на ч. 2 ст. 393 КК України).

Отже, тривале не повідомлення про втечу під час конвоювання взятого під варту ОСОБА_3 не дало можливості забезпечити оперативне реагування нарядів поліції м. Суми на вказану подію та негайну організацію комплексу заходів щодо встановлення місцезнаходження та затримання останнього.

Опитаний під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 підтвердив викладені обставини, що вбачається з його письмових пояснень (т.1, а.с.144-147), згідно з якими «приблизно 10.40 він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прибули на інструктаж, який проводився на території двору Сумського РУП відповідальним від керівництва ОСОБА_12 . На інструктаж вони прибули всі у цивільній формі одягу. Їм було наголошено про правила конвоювання відповідно до Наказу №60дск, а також наголошено на дотриманні правил особистої безпеки при конвоюванні та дотримання, законності. Про проходження інструктажі вони поставили свої підписи у книзі інструктажів конвою».

Також позивач зазначив, що їх було включено до наказу Сумського РУП щодо конвоювання ОСОБА_3 , відповідно до наказу позивач був старшим конвою, номер наказу він не пам`ятає.

В подальшому вони сіли до службового автомобіля «Skoda Yeti» та поїхали до ITT № 1 ГУНП в Сумській області, позивач «пристебнув кайданками його праву руку до своєї лівої руки, пристебнув не дуже щільно, щоб не було дискомфорту, чи не вискользує його рука він не перевіряв, оскільки візуально він був нормально пристебнутий». Про те, що забрав ОСОБА_3 з ПТ, позивач особисто, як старший конвою зробив відповідний запис у листі, який видав напередодні слідчий ОСОБА_13 .

Приблизно о 12.00-12.10 год позивачу зателефонував слідчий ОСОБА_13 та повідомив, що захисник не зможе прийти на вказаний час та прибуде приблизно о 14.00. Після цього ОСОБА_14 повідомив, що йому потрібно пройти передрейсовий огляд у медичного працівника, на що позивач погодився, в той же час інші учасники конвою не заперечували.

Після цього конвой разом з ОСОБА_3 , який був пристебнутий кайданками до позивача, вийшов із Сумського РУП, знову сіли до службового автомобіля «Skoda Yeti» та попрямували до установи, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 для проходження медичного обстеження ОСОБА_15 .

Приблизно через 5 хвилин (після медичного обстеження) до службового автомобіля повернувся ОСОБА_14 . В цей час ОСОБА_3 повідомив, що йому потрібно сходити в туалет, нащо вони заперечили, проте ОСОБА_3 повідомив, що він терпіти не може, тому, якщо не зводять його до туалету, то він справить природні потреби в автомобілі. Після цього позивач (старший конвою) сказав, що оскільки туалету на вказаній території не має, справити природню потребу ОСОБА_3 може біля автомобілів марки ГАЗель (маршрутні таксі), які стояли на вказаній вище території.

Потім всі близько 12.30 вийшли зі службового автомобіля та підійшли між автомобілів ГАЗель, які стояли на вказаній території неподалік огорожі.

Під час нібито справляння природніх потреб ОСОБА_3 смикнув своєю правою рукою, на якій були застебнуті канданки, а потім різко лівою рукою висмикнув праву руку з кайданок, знявши їх з руки, та завдав позивачу удару кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого останній розгубився та втратив рівновагу.

Після чого ОСОБА_3 втік з території, повернув наліво, забіг у простір між кущами та парканом, потім за цегляну споруду та зник у невідомому напрямку.

Зрозумівши, що ОСОБА_3 втік, позивач проінформував все своє керівництво карного розшуку та повідомив про цю подію на спеціальну лінію «102».

При цьому, зі змісту рапорту (вхідний №922), поданого т.в.о. начальника УОАЗОР ГУНП в Сумській області підполковником поліції ОСОБА_4 до начальника ГУНП в Сумській області полковника поліції Петра Токаря (т.1, а.с.106), вбачається, що втеча сталася 08.08.2023 о 13:44, натомість черговою частиною Сумського РУП про введення в дію спеціальної поліцейської операції «Сирена» з метою розшуку ОСОБА_3 чергову частину УОАЗОР ГУНП проінформовано лише о 15.30, та як наслідок, черговою частиною УОАЗОР ГУНП з цього приводу чергову частину НПУ було проінформовано тільки о 15.40.

Отже, відбулося порушення вимог пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 за № 100, у частині нездійснення 08.08.2023 особисто та незабезпечення здійснення підпорядкованими конвоїрами невідкладного повідомлення за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» про вчинення втечі взятого під варту ОСОБА_3 під час конвоювання.

Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_16 (т.1, а.с.153-154), як т.в.о. начальника Сумського РУП, вбачається, що причиною втечі з-під варти ОСОБА_3 мало місце безвідповідальне ставлення конвоїрів до своїх обов`язків, оскільки вони без повідомлення керівництва з власної ініціативи поїхали на АДРЕСА_3 , де дозволили ОСОБА_3 у невідведеному для цього місці сходити в туалет, чим останній скористався та втік.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_5 , що працює на посаді оперуповноваженого ВПП Сумського РУП (т.1, а.с.148-152), 08.08.2023 приблизно о 10.50 год відповідальний від керівництва ОСОБА_17 проводив інструктаж про заходи безпеки як повинен діяти конвой. Під час конвоювання ОСОБА_3 був пристебнутий кайданами за праву руку до лівої руки ОСОБА_1 . Оскільки було достатньо часу, то вирішили поїхати по АДРЕСА_3 для проходження водієм медичного огляду. На прохання ОСОБА_3 його вивели з автомобіля для справлення природних потреб до маршрутного таксі «Рута», яке стояло поряд із парканом. Рука ОСОБА_3 вислизнула з кайданок та він вдарив ОСОБА_1 в обличчя, від чого той втратив рівновагу. Після чого затриманий перестрибнув через бетонний паркан висотою приблизно 2 метри та втік у сторону приватних будинків.

Аналогічні обставини виклав у письмових поясненнях і ОСОБА_6 , оперуповноважений сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Сумського РУП (т.1,а.с.165-167), в тому числі й те, що ОСОБА_1 (старший конвою) дозволив ОСОБА_3 справляти природню потребу біля маршрутного таксі, яке стояло на прилеглій території, оскільки туалету там немає. Під час нібито справлення природних потреб ОСОБА_3 різко лівою рукою висмикнув праву руку з кайданок, знявши їх з руки, та вдарив правою рукою позивача в обличчя, а потім перестрибнув через паркан втік в напрямку району «Тепличний».

08.08.2023 ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою внаслідок отримання через здійснення втечі ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Поліцейському встановлено діагноз: ЗЧМТ, СГМ?, забій виличної ділянки зліва, набряк підшкірної клітковини зліва (ЄО Сумського РУП від 08.08.2023 № 36287).

09.08.2023 вжитими поліцейськими заходами близько 10:40 ОСОБА_3 виявлено на території Сумського району після чого затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Цього ж дня ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003094 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України.

Після затримання ОСОБА_3 поліцейськими УГІ ГУНП проведено опитування останнього із застосуванням відеозапису, під час якого останній також підтвердив встановлені під час службового розслідування обставини його втечі з-під конвою, вказавши, що вийняти руку із наручників йому вдалось у зв`язку з тим, що вони першочергово були одягнені на його руку не досить щільно, та повідомив, що його вивели в туалет на його прохання відразу біля машин, де стояли маршрутки, після чого він вирвав руку з кайданок, відштовхнув конвоїра, перестрибнув через паркан, втік у кущі та переховувався під річкою (т.1, а.с.179-180).

Під час розгляду справи судом досліджено відеозапис, використаний під час проведення службового розслідування (т.1, а.с.34), на якому зафіксовано факт отримання в ІТТ № 1 ГУНП конвойним нарядом ОСОБА_3 та вивезення останнього з території зазначеного ІТТ.

Зокрема, на відеозаписі зафіксовано, що вивезення ОСОБА_3 здійснювалось легковим службовим автомобілем Skoda Yeti, н.з. НОМЕР_1 , при цьому останній та ОСОБА_1 , пристебнуті високо один до одного наручниками за руки, сіли на заднє сидіння, ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_6 - на переднє пасажирське сидіння.

Отже, посадка в автомобіль та застібання кайданок були виконані із порушеннями, оскільки пунктом 2.6 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 20.01.2005 за № 60дск, встановлено, що дозволяється конвоювання в легковому автомобілі лише однієї затриманої чи особи, яка тримається під вартою, що поміщається на заднє сидіння між двома конвоїрами і на яку надягаються наручники.

Проте, всупереч вимог цієї норми конвоювання в легковому автомобілі лише однієї особи, яка тримається під вартою, було здійснено шляхом поміщення цієї особи на заднє сидіння не між двома конвоїрами, а разом лише з одним конвоїром з нещільно пристебнутими наручниками.

Крім того, на відеозаписі ОСОБА_1 визнає, що визначений маршрут конвоювання дотримано не було, оскільки водій вирішив поїхати на медогляд внаслідок спізнення адвоката на слідчі дії, допустивши відхилення від схеми руху через наявність вільного часу, а також підтвердив, що пішов із ОСОБА_3 справляти природні потреби за маршруткою, а саме, що він йшов попереду, пристебнутий до позивача лівою рукою до правої руки позивача. Після цього ОСОБА_3 вирвав ліву руку з наручників, а правою рукою вдарив ОСОБА_1 в обличчя, а потім перестрибнув через паркан та втік. Перший виклик на лінію «102» з метою повідомлення про втечу з-під конвою позивач здійснив через 1 годину.

Такі пояснення позивача повністю співпадають з іншими матеріалами службового розслідування, якими підтверджено факт порушення вимог Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 20.01.2005 за №60дск.

Зокрема, пункт 1.26 Інструкції визначає, що начальник конвою (старший конвоїр) несе відповідальність за точне і своєчасне виконання поставленого завдання щодо конвоювання затриманих та осіб, які тримаються під вартою, додержання законності підлеглими, збереження службових документів, особових справ конвойованих, озброєння та інших засобів, які були видані конвою.

Пунктом 1.27 Інструкції встановлено, що начальникові конвою (старшому конвоїрові) забороняється змінювати маршрут та порядок конвоювання затриманих і осіб, які тримаються під вартою, залишати конвой, якщо цього не вимагають обставини.

Пунктами 1.28.1 та 1.28.3 Інструкції закріплено, що конвоїр зобов`язаний досконало знати свої обов`язки і точно їх виконувати, припиняти небезпечні та недозволені дії затриманих і осіб, які тримаються під вартою.

Пунктом 2.12 Інструкції визначено, що у разі необхідності відправлення природних потреб конвойованими або зниження температури повітря до - 25 °С і перебування в дорозі понад 2 години, а також при великих заметах і бездоріжжі, коли рух ускладнений, начальник конвою передає конвойованих у найближчий ІТТ для перебування до поліпшення погодних умов, про що доповідає начальникові органу (командирові підрозділу), який призначив конвой. Зупинки в дорозі під час конвоювання та виведення конвойованих із спеціальних автомобілів без крайньої потреби категорично заборонені.

Пунктом 3.32 Інструкції визначено, що після одержання наказу на конвоювання для проведення слідчих дій начальник конвою (старший конвоїр) несе персональну відповідальність за стан охорони затриманих і осіб, які тримаються під вартою.

Пунктом 4.1.8 Інструкції встановлено, що керівники органів внутрішніх справ з метою попередження виникнення надзвичайних подій під час конвоювання зобов`язані проводити комплектування конвойних нарядів найбільш підготовленими для несення служби, фізично розвинутими працівниками, що працюють в органах внутрішніх справ не менше одного року.

Пунктом 4.31 Інструкції закріплено, що руки із одягненими на них наручниками повинні бути в положенні «ззаду». При конвоюванні затриманих і осіб, які тримаються під вартою в легкових автомобілях руки з одягненими на них наручниками повинні бути в положенні «спереду».

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 за № 100 (далі - Порядок), поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час службового розслідування в діях ОСОБА_1 , як начальника конвою, встановлено порушення вимог пунктів 1.27, 2.6, 2.12, 4.31 Інструкції, що полягало у виїзді за межі маршруту руху під час конвоювання 08.08.2023 ОСОБА_3 без поважної причини, конвоювання останнього у службовому легковому автомобілі на задньому сидінні з одним конвоїром збоку з пристебнутими кайданками за одну руку конвоїра та одну руку ОСОБА_3 , надання дозволу на справляння ОСОБА_3 природних потреб у невизначеному для цього місці, що створило умови для подальшої втечі останнього з-під варти, порушенні вимог пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 за № 100, у частині нездійснення 08.08.2023 особисто та незабезпечення здійснення підпорядкованими конвоїрами невідкладного повідомлення за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» про вчинення втечі взятого під варту ОСОБА_3 під час конвоювання.

Висновок службового розслідування затверджений начальником ГУНП в Сумській області полковником поліції Петром Токарем 11.08.2023.

У цьому випадку не є спірним факт втечі з-під варти ОСОБА_3 , при цьому, аналізуючи матеріали службового розслідування, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що неналежне виконання службових обов`язків окремими працівниками ГУНП в Сумській області, зокрема, позивачем, як старшим конвою, безпосередньо призвели до втечі його з-під варти.

Невиконання вимог інструкції призвело до неможливості оперативного реагування підрозділів поліції на вчинене кримінальне правопорушення, до того ж, суд наголошує на тому, що позивач, як старший конвоїр несе відповідальність за точне і своєчасне виконання поставленого завдання, додержання законності підлеглими.

Позивач не забезпечив належне конвоювання особи та належну охорону останньої, оскільки, як старший конвойного наряду, не здійснив належне оперативне керівництва нарядом з охорони підозрюваного.

Отже, за результатами проведеного службового розслідування факт грубого порушення службової дисципліни позивачем повністю доведений і документально зафіксований. Таке порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та ігнорування позивачем вимог чинного законодавства та Інструкції.

Наказом ГУНП в Сумській області від 14.08.2023 № 891 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, яке реалізовано наказом ГУНП в Сумській області від 18.08.2023 № 340 о/с.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що зазначені накази видано уповноваженою особою у передбаченому законом порядку, з урахуванням результатів службового розслідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачений Дисциплінарним статутом і обраний вид дисциплінарного стягнення відповідає вимогам Дисциплінарного статуту НПУ є обґрунтованим і законним.

Колегія суддів ураховує, що Закон України «Національну поліцію», Дисциплінарний статут, Присяга працівника Національної поліції України та інші нормативно-правові акти вимагають від кожного співробітника поліції строгого додержання Конституції України, діючого законодавства України, нормативних актів Національної поліції, інструкцій та порядків, які видаються в межах їх повноважень.

Однак, виходячи із того, що головним завданням поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидія злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги, - чітке та неухильне дотримання особовим складом функціональних обов`язків, норм професійної підготовки набуває ще більшої ваги.

Позивач, склавши Присягу працівника Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народові, дотримуючись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

А приступивши до виконання своїх обов`язків на посаді позивач взяв на себе ні тільки права, але і обов`язки, а отже мав усвідомлювати, що за їх порушення та/або невиконання/неналежне він може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем була допущена безвідповідальність у виконанні своїх обов`язків. Допустивши не забезпечення належного контролю за організацією конвоювання затриманої та взятої під варту особи, позивач допустив дисциплінарний проступок.

Недоліків в організації службового розслідування, а також нездоланних та непереборних дефектів у процедурі службового розслідування судом під час вирішення спору не виявлено.

Щодо посилань представника позивача на неознайомлення ОСОБА_1 з вимогами Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 20.01.2005 за № 60дск, то колегія суддів зазначає, що з положеннями Інструкції ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується наявною у матеріалах справи відомістю про прийняття заліків у працівників ВКП Сумського РУП щодо знання вимог Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в ОВС України, затвердженої Наказом МВС України від 20.01.2005 за №60дск.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з п. 5 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту НПУ за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Однак доказів повідомлення позивачем як поліцейським безпосереднього керівника про неможливість виконати наказ про конвоювання затриманого ОСОБА_3 з підстав незнання положень Інструкції № 60ДСК, як того вимагають положення п. 5 ч. 4 ст. 1, ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту НПУ, з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу надано не було.

Щодо ознайомлення з наказом Сумського РУП від 08.08.2023 № 561 слід зазначити, що позивач сам готував проект цього наказу, що підтверджується копією наказу зі зворотною стороною, пройшов інструктаж як начальник конвою під особистий підпис, що підтверджується копією дорожнього журналу конвою від 08.08.2023, що підтверджує обізнаність останнього зі змістом Наказу Сумського РУП від 08.08.2023 за № 561.

До того ж, у своїх письмових поясненнях під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 зазначає, що приблизно о 08:30 на ранковій нараді від начальника сектору ОСОБА_18 він дізнався про конвоювання ОСОБА_3 , склад конвою та про необхідність проходження інструктажу до 11:00 перед заступанням в конвой. Це підтверджує обізнаність ОСОБА_1 зі змістом наказу Сумського РУП від 08.08.2023 за № 56.

Факт вивчення положень Інструкції позивачем підтверджується копією Наказу ГУНП в Сумській області від 05.05.2023 за №431 з додатком та відомістю.

Відповідно до п.3.3 Наказу ГУНП в Сумській області від 05.05.2023 за №431 та графіку, який є додатком до цього наказу, в Сумському РУП проводилися заняття з поліцейськими, які допущені до конвоювання затриманих і взятих під варту осіб, щодо дотримання вимог Інструкції. За результатами проведеного навчання складено відомість, у якій міститься особистий підпис ОСОБА_1 від 22.05.2023 (т.1, а.с.246-250).

Щодо наданої представником позивача копії з трудової книжки на ім`я ОСОБА_19 (т.2, а.с.32), як доказу підроблення відповідачем відомості про прийняття заліків у працівників ВКП Сумського РУП щодо знання вимог Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в ОВС України, затвердженої Наказом МВС України від 20.01.2005 за №60дск, оскільки в ній дата звільнення значиться як «28.02.2023», а тому вона не могла складати залік у травні 2023 року разом з позивачем, суд вважає необхідним відмітити, що у вказаній відомості не міститься дата прийняття заліку та визначальним у цій справі є факт ознайомлення позивача із вимогами цієї інструкції, а не інших осіб, оскільки саме він вчинив дисциплінарний проступок.

Пунктом 3.3 Наказу ГУНП в Сумській області від 14.07.2023 за № 697 «Про посилення контролю за конвоюванням затриманих, засуджених та осіб, які тримаються під вартою» наказано «організовувати до 01 серпня 2023 року проведення додаткових занять з підпорядкованими працівниками, яких допущено до конвоювання відповідним наказом ГУНП, та складання заліків зі знання вимог Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС від 20.01.2005 за № 60дск, спільного Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України та Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 за № 613/785/5/30/29/67/68 «Про затвердження Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів». Відповідним чином оформлені відомості проведення занять направити до сектору конвойної служби УПД ГУНП до 03 серпня 2023 року» (т.2, а.с.63).

Згідно з відомістю на виконання вимог пункту 3.3. Наказу ГУНП в Сумській області № 697 від 14.07.2023 про прийняття заліків у особового складу відділу превенції Сумського РУП зі знання вимог «Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в ОВС України», затвердженої Наказом МВС України від 20.01.2005 за № 60 дек., спільного Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України та Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 за № 613/785/5/30/29/67/68 «Про затвердження Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів» оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності ОСОБА_1 складав залік на знання цієї Інструкції, отже був обізнаний із необхідністю посилення контролю за конвоюванням затриманих, засуджених та осіб, які тримаються під вартою (т.1, а.с.221).

Як убачається з матерілів справи, у судовому засіданні від 07.12.2023 досліджувався оригінал посадової інструкції оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Сумського РУП (напрямок роботи - розкриття злочинів проти власності на Зарічній території в м. Суми), затвердженої т.в.о. начальника Сумського РУП ГУНП в Сумській області полковником Олександром Терелею 20.05.2023.

Згідно з п.2.20 цієї Інструкції оперуповноважений повинен щоденно вживати всіх необхідних заходів щодо доставки осіб, визначених СВ та СД Сумського РУП для проведення слідчих дій, вручення повідомлень про підозру та обвинувального акта.

Пунктом 2.30 передбачено, що позивач повинен забезпечувати належне супроводження кримінального провадження за майновими злочинами.

З посадової інструкцією позивач ознайомлений 20.05.2023, що підтверджується його підписом.

В матеріалах справи міститься копія Наказу від 08.08.2023 за №561 «Про призначення та проведення конвою» (т.1,а.с.130) та заявка слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області Кирила Сидоренка на конвоювання слідчо-арештованого (з особовою справою) з ДУ «Сумський слідчий ізолятор» до ІТТ №1 ГУНП в Сумській області для проведення слідчий дій в період часу з 10.00 год. до 18.00 год. 08.08.2023 (т.1, а.с.220), тому посилання представника ОСОБА_1 на неознайомлення останнього зі своїми посадовими обов`язками та на відсутність підстав для конвоювання не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наявними в ній доказами.

Також суд не погоджується із доводами представника позивача про те, що після здійснення втечі ОСОБА_3 тілесні ушкодження отримав ОСОБА_2 та перебував після цього на лікарняному, а також на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми у справі №592/14097/23 про призначення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.2 ст.393 КК України, до відкритого судового розгляду, як на доказ вчинення саме ним протиправних дій, що призвели до негативних наслідків для позивача, оскільки факт отримання позивачем тілесних ушкоджень є наслідком невиконання ним своїх службових обов`язків щодо дотримання вимог Інструкції від 20.01.2005 за №60дск в частині забезпечення належного конвоювання затриманого, а наявність в суді кримінального провадження не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Крім того, колегія суддів не погоджується із посиланнями представника позивача на те, що під час службового розслідування встановлено, що зазначені дії позивача стали можливими через проведення порушення вимог п. 4 наказу Сумського РУП від 08.08.2023 за № 561, неякісного інструктажу перед заступанням на службу та недостатнього контролю за здійсненням конвоювання ОСОБА_3 , проте найсуворіше дисциплінарне стягнення застосовано лише до позивача.

Зокрема, дисциплінарна відповідальність поліцейського має індивідуальний характер та безпосередньо не залежить від притягнення до дисциплінарної відповідальності інших посадових осіб та у разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо з урахуванням характеру проступку, обставин, за яких він був вчинений, особу конкретного порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, що впливає на визначення виду стягнення щодо кожного окремого поліцейського.

З матеріалів службового розслідування, в тому числі з письмових пояснень ОСОБА_5 , що працює на посаді оперуповноваженого ВПП Сумського РУП (т.1, а.с.148-152), та ОСОБА_6 , оперуповноваженого оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Сумського РУП (т.1, а.с.165-167), встановлено, що причиною втечі з-під варти ОСОБА_3 стало саме порушення позивачем вимог Інструкції щодо конвоювання підозрюваного, оскільки він не щільно закріпив кайданки на його руці, неправильно посадив його на заднє сидіння автомобіля за відсутності двох конвоїрів та дозволив ОСОБА_3 справити природні потреби у невідведеному для цього місці.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які були з ОСОБА_1 у складі конвою 08.08.2023, заперечили проти виходу ОСОБА_3 з автомобіля в туалет, проте позивач як старший конвою сказав, що останній може справити свої природні потреби біля маршрутних таксі, які стояли на прилеглій території, оскільки туалету там немає (т.1, а.с.166).

Тому втеча ОСОБА_3 з під-варти безпосередньо перебуває у причинному зв`язку із неналежним виконанням обов`язків саме позивачем.

Отже, зазначені доводи позивача не можуть бути покладені в основу судового рішення як підстава для задоволення позову та вимог апеляційної скарги.

З приводу доводів позивача про не взяття до уваги дисциплінарною комісією наявність подяки за сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, високий професіоналізм, вагомий внесок у справу боротьби зі злочинністю в умовах сьогодення з нагоди Дня працівників карного розшуку, суд зазначає, що у висновку службового розслідування (т.1, а.с.90) зазначено про взяття до уваги, серед іншого, попередню поведінку та ставлення, в тому й числі ОСОБА_1 , до служби, та характер вчиненого проступку, обставини, за яких він вчинений, ступінь вини позивача, особу порушника.

Щодо посилання позивача на відсутність можливості реалізувати права поліцейського, передбачені ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту НПУ, під час проведення службового розслідування, то колегія суддів зазначає, що Положеннями Дисциплінарного статуту НПУ не передбачено обов`язку знайомити поліцейського з наказом про призначення службового розслідування.

Крім того, ОСОБА_1 08.08.2023 надавав письмові пояснення з приводу обставин, які були предметом дослідження під час проведення службового розслідування, що свідчить про забезпечення прав позивача під час проведення службового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури службового розслідування, які б могли вплинути на висновки службового розслідування за обставинами, вказаними в рапорті (вхідний №922), поданому т.в.о. начальника УОАЗОР ГУНП в Сумській області підполковником поліції ОСОБА_4 до начальника ГУНП в Сумській області полковника поліції Петра Токаря.

Водночас окремі порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Тобто саме по собі порушення процедури прийняття акта не породжує правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

В залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18, від 22.05.2020 в справі № 825/2328/16.

З огляду на викладене колегія суддів звертає увагу, що позивачем не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури службового розслідування, які б могли вплинути його на кінцевий результат.

Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, то колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 08.08.2019 у справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 у справі №800/508/17, від 02.10.2019 у справі № 804/4096/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна зосереджуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Зазначені висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 19.04.2019 у справі №802/1172/17-а.

Колегія суддів зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Матеріалами службового розслідування, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни.

Разом з цим сам по собі висновок службового розслідування це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 891 від 14.08.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Головного управління Національної поліції», в оскаржуваній частині, прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є такими, що беззаперечно свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступку, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

А тому відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З огляду на встановлені обставини, а також беручи до уваги те, що відповідачем доведено правомірність прийняття ГУНП в Сумській області наказів № 891 від 14.08.2023 та №340 о/с від 18.08.2023, в оскаржуваній частині, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідні позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування оскаржуваних наказів, підстави для їх задоволення також відсутні.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 січня 2020 року у справі № 807/231/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 120/860/19а, від 04 грудня 2019 у справі № 824/355/17-а.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, врахувавши вищезазначені норми матеріального права та процесуального права, зокрема, щодо оцінки доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача стосовно неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки такі зводяться лише до суб`єктивних суджень заявника та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Щодо посилання позивача на необхідність врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28.02.2020 у справі № 818/1274/17, то такі не є релевантними з огляду на те, що сформовані за спірних правовідносин щодо порядку проведення службового розслідування, врегульованих, зокрема, положеннями Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 за № 230.

Натомість, як вже зазначалося вище, порядок проведення службового розслідування у цій справі врегульований, зокрема, Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим Наказом МВС України від 07.11.2018 за № 893.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 у справі № 480/9583/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 13.06.2024 року