Справа № 520/15857/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 червня 2024 року № 520/15857/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), у звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з військової служби підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.05.2024), оформлену листом №1634/1 від 20.05.2024;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з військової служби підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.05.2024).

Ухвалою від 12.06.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху; надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду усіх наявних у позивача доказів, що підтверджують правову позицію позивача, в тому числі докази відмови Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.05.2024), а у випадку не можливості їх надання зазначити, які саме докази не можуть бути подані та з яких причин.

Представником позивач через канцелярію суду подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

- забезпечити позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме заборонити відповідачу вчиняти дії заборонити Військовій частині НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в особі її командира та іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення по службі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), переведення його для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, направлення його для проходження військової служби у іншу місцевість, до набрання законної сили рішення суду по справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказано, що позивач є солдатом, який проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 . Предметом позовної заяви є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.05.2024). При цьому представником позивача вказано, що ОСОБА_1 достовірно має право на відпустку по догляду за дитиною, що обґрунтовано у позовній заяві. В той же час Військова частина НОМЕР_1 є бойовою частиною, яка постійно бере участь у заходах спрямованих на захист України від збройної агресії рф. В умовах військового стану командуванням військової частини НОМЕР_1 з метою використання за призначенням може прийняти рішення щодо переміщення ОСОБА_1 по службі, переведення його для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, направлення його для проходження військової служби у іншу місцевість тощо. Представником позивача вказано, що можливе прийняте рішення щодо переміщення ОСОБА_1 по службі, переведення його для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, направлення його для проходження військової служби у іншу місцевість тощо порушуватиме права ОСОБА_1 . Крім того, зазначено, що переміщення по службі ОСОБА_1 та ухвалення після цього рішення у даній справі, яким відповідача буде зобов`язано звільнити ОСОБА_1 з військової служби, істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання судового рішення, оскільки ОСОБА_1 буде переведено до іншої військової частини і у командування військової частини НОМЕР_1 зникне обов`язок щодо звільнення позивача з військової служби, оскільки позивач більше не буде військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , і уповноваженою особою щодо прийняття рішення, зокрема, щодо звільнення його з військової служби, буде командир іншої військової частини.

Суд зазначає, що згідно частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе у порядку ч.9 ст. 205 КАС України та ч.4 статті 229 КАС України розглянути заяву позивача в порядку письмового провадження.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно приписів ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, суд наголошує, що забезпечення позову - це елемент права на судовий захист, що спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права (попередній судовий захист).

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що предметом даного позову є оскарження відмови Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.05.2024), оформленої листом №1634/1 від 20.05.2024.

Водночас у позовній заяві позивачем вказано, що відмова відповідача у задоволенні його рапорту є очевидною, оскільки зазначена ним підстава для звільнення була чинною станом на час подання рапорту та передбачала, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Натомість, як зазначає позивач, відповідач протиправно застосував положення законодавства у іншій редакції, що в свою чергу призвело до відмови у задоволенні його рапорту.

Суд зазначає, що з аналізу змісту норм діючого законодавства вбачається, що останні містять вимоги стосовно обов`язку особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, навести обґрунтування необхідності застосування такого заходу й зазначити усі необхідні відомості для цього з поданням відповідних доказів, з яких би суд мав змогу достовірно встановити доцільність реалізації вказаного процесуального повноваження.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту поданої до суду заяви про забезпечення позову вбачається наведення заявником обґрунтувань щодо необхідності застосування таких заходів тим, що спірна відмова є протиправною та фактично порушує права позивача.

Водночас, суд зазначає, що надаючи оцінку доводам заявника, наведеним у заяві про забезпечення позову, слід дійти висновку про те, що останні суперечать змісту поданої до суду позовної заяви, в частині підстав для звільнення позивача. Так у позовній заяві позивачем вказано на обставини наявності у нього права на звільнення зі служби через такі сімейні обставини як необхідність здійснення постійного догляду за хворим батьком, а у заяві про забезпечення позову вказано, що він достовірно має право на відпустку по догляду за дитиною, що обґрунтовано у позовній заяві.

Також суд вважає за необхідне вказати, що позовну заяву ОСОБА_1 , як вже було вказано вище, ухвалою суду від 11.06.2024 року залишено без руху з підстав встановлення суддєю недоліків у позовній заяві, а саме не надання до суду усіх наявних у позивача доказів, що підтверджують правову позицію позивача, в тому числі доказів відмови Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.05.2024).

Водночас, суд вважає за необхідне вказати, що в адміністративних справах щодо оскарження правового акта індивідуальної дії, в даному випадку відмови відповідача у справі у звільненні ОСОБА_1 з військової служби підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.05.2024), суд фактично втручається у відносини між позивачем та роботодавцем (суб`єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням професійних обов`язків, тощо.

Таким чином, при позитивному вирішенні заяви про забезпечення позову судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже, забезпеченням зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суд виходить за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 150 КАС України, що є неприпустимим.

Відтак, враховуючи вищевикладене та з огляду на обставини того, що матеріали заяви не містять належних доказів та обґрунтувань того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у даному випадку, підстави для забезпечення даного позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 в особі її командира та іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення по службі ОСОБА_1 переведення його для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, направлення його для проходження військової служби у іншу місцевість, до набрання законної сили рішення суду по справі не виникли, що свідчить про недоведеність позивачем обґрунтованості підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та можливість істотного ускладнення виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись статями 150-154, 241, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.