Справа № 600/8182/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/8182/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, оформленого рапортами від 22 вересня 2023 року та 25 вересня 2023 року протиправною;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути прохання ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, викладеного в рапортах від 22 вересня 2023 року та 25 вересня 2023 року у встановленому законом порядку.

Позов обґрунтовано тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини, яка за висновком ЛКК потребує постійного догляду. Позивач посилається на те, що станом на момент подання позову до суду його рапорти не розглянуто, і відповідного рішення про звільнення позивача від проходження військової служби не прийнято.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що відповідачем рапорт про звільнення позивача від проходження військової служби у зв`язку з наявністю дружини, яка за висновком ЛКК потребує постійного догляду не розглянуто, оскільки в порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 6, 11, 12, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та вважається таким, що з 27.12.2023 незаконно відсутній у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідач зауважує, що відповідно до норм статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Відповідно, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань, тому прийняти рішення по його проханню є неможливим. Просив суд у задоволені позовних вимог відмовити.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

25.09.2023 р. позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною. До рапорту додано : копію паспорта та військового квитка позивача, копію свідоцтва про шлюб, копію РНОКПП ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_2 , копію довідки ЛКК № 288 від 16.08.2023.

Згідно вказаного рапорту рапорт підписаний командиром 10 десантно-штурмової роти та командиром 3 десантно-штурмового батальйону.

05.11.2023 р. позивач повторно звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною. До рапорту додано : копію паспорта та військового квитка позивача, копію свідоцтва про шлюб, копію РНОКПП ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_2 , копію довідки ЛКК № 288 від 16.08.2023.

Згідно вказаного рапорту, рапорт підписаний командиром 10 десантно-штурмової роти та командиром 3 десантно-штурмового батальйону.

В матеріалах справи відсутні відомості про розгляд вказаних рапортів.

Так, відповідно до п.1 наказу №433 командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.01.2024 року ОСОБА_1 за самовільне залишення військової частини з 21 години 00 хвилин 27 грудня 2023 року, порушення вимог статей 11, 12, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі пункту в статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, водія 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 10 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата призваного по мобілізації ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення сувора догана.

Згідно пункту 4. наказу № 433 начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог п.14 ст. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1 153/2008, зарахувати солдата призваного по мобілізації ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно витягу з ЄРДР від 13.04.2024 р., 27.03.2024 р. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_1 27.12.2023 р. самовільно залишив місце несення служби без поважних причин.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регулюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено види військової служби : строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-ХІІ. При цьому підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період встановлені у частині 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ та розмежовані з огляду на період застосування: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1); під час воєнного стану (пункт 2).

Таким чином, з огляду на введення в Україні військового стану та зважаючи на вид військової служби, яку проходить позивач, підстави звільнення його з військової служби визначені у пункті 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, а саме :

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Отже, підставою для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, є зокрема, необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Так, позивач звернувся з рапортом 25.09.2023 р. та 05.11.2023 р. до командира Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити його з військової служби відповідно абз. 3 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - для військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації через такі сімейні обставини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно матеріалів справи, рапорти позивача не розглянуті.

Окрім того, в матеріалах справи наявні документи, що підтверджують підписання вказаного рапорту командиром 10 десантно-штурмової роти та командиром 3 десантно-штурмового батальйону.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_2 21.09.2013 року зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою ЛКК № 288 від 16.08.2023 р. ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, вказані обставини дають підставу, згідно статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" бути звільненим з лав Збройних сил України (на момент виникнення спірних правовідносин).

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався із рапортами про його звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю в нього підстав встановлених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Однак, жоден рапорт позивача відповідачем не був розглянутий.

Доказів про розгляд поданих рапортів у відповідності до вимог чинного законодавства суду не надано.

Таким чином, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення за абз.3 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Оскільки відповідач не розглянув рапорти позивача, суд зобов`язує Військову частину НОМЕР_1 розглянути прохання ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, викладеного в рапортах від 22 вересня 2023 року, 25 вересня 2023 року та 05 листопада 2023 року у встановленому законом порядку.

Окрім того суд не бере до уваги твердження відповідача, щодо неможливості розглянути рапорт позивача, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини 27.12.2023 р., оскільки рапорти подані позивачем до настання вказаної обставини.

Суд звертає увагу, що згідно витягу з ЄРДР від 13.04.2024 р., лише 27.03.2024 р. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_1 27.12.2023 р. самовільно залишив місце несення служби без поважних причин.

Водночас відповідач на протязі трьох місяців не розглядав рапорти позивача.

Оцінюючи в сукупності наведене, суд вважає заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з мотивів викладених вище.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У зв`язку з наведеним позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення за абз.3 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути прохання ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, викладеного в рапортах від 22 вересня 2023 року, 25 вересня 2023 року та 05 листопада 2023 року у встановленому законом порядку.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя І.В. Маренич