Справа № 420/35183/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 червня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Токмілової Л.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквафрост" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквафрост" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквафрост" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в рішенні суду від 01.04.2024 року вирішено.

03.06.2024 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці судові витрати на залучення перекладача у розмірі 1 275,00 грн. Зазначає, що судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із залученням перекладачів. Наголошує, що в адміністративному позові позивачем зазначалось, що враховуючи необхідність залучення перекладача для надання до суду перекладу на державну мову документів, доданих до позовної заяви, що складені іноземною мовою, до судових витрат позивача включено витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 1 275,00 грн. згідно рахунку фактури та Акту № 201 від 13.12.2023 р., платіжної інструкції № 49652 від 15.12.2023 р. про оплату ТОВ «Аквафрост» за надання послуг письмового перекладу.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 252 КАС України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частини 4 та 5 статті 252 КАС України).

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (ч. 3 ст.132 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 КАС України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною п`ятою статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно частин шостої-восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом приписів ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд встановлює розмір витрат на залучення перекладача на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Суд також повинен встановити пов`язаність цих витрат із розглядом справи. Витрати на залучення перекладача мають бути документально підтверджені та доведені договором, рахунками, платіжним документом про оплату таких послуг тощо.

Суд зауважує, що у рішенні суду від 01.04.2024 року судом було вирішено питання щодо розподілу витрат зі складення перекладів документів у розмірі 1275 грн. та зазначено: "На підтвердження витрат на переклад документів позивачем надано лише акт №201 від 13.12.2023 року на загальну суму 1275 грн. Разом із тим, суд звертає увагу, що позивачем не надано квитанції на підтвердження сплати витрат на переклад документів 1275 грн. за актом №201 від 13.12.2023 року. Суд зазначає, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У той же час, акт №201 від 13.12.2023 року не є належним підтвердженням понесення позивачем витрат на переклад документів у розмірі 1275 грн., а тому такі витрати не підлягають стягненню з відповідача".

Таким чином, на момент прийняття рішення від 01.04.2024 року, позивачем надано лише акт №201 від 13.12.2023 року на загальну суму 1275 грн, який не є достатнім доказом на підтвердження витрат, пов`язаних із залученням перекладача, тому судом відмовлено у стягненні з відповідача витрат на залучення перекладача.

Разом із тим, до заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем долучено рахунок-фактуру №201 від 13.12.2023 року та платіжну інструкцію №49652 від 15.12.2023 року на суму 1275 грн.

Суд зазначає, що вищезазначені докази складені до ухвалення рішення по справі від 01.04.2024 року, однак не були надані позивачем під час розгляду справи по суті.

Водночас, згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З аналізу викладених норм вбачається, що сторона має право на відшкодування витрат на залучення перекладача, водночас, необхідною умовою для відшкодування цих витрат є подання стороною належних та достатніх доказів виконаних перекладачем робіт, та здійснених ним витрат, необхідних для виготовлення перекладу, у строки, визначені частиною 7 статті 139 КАС України.

Рішення у даній справі ухвалено судом 01.04.2024 року, проте заяву про ухвалення додаткового рішення подано лише 03.06.2024 року, тобто з порушенням строку встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України.

Отже, подання представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення поза межами строку розгляду справи є порушенням не лише процесуальної дисципліни, а і права іншої сторони на висловлення своєї позиції та подання своїх доводів.

Крім того, суд звертає увагу, що за загальним правилом частини першої статті 143 КАС України питання щодо судових витрат суд вирішує у рішенні, постанові або ухвалі.

Як виключення з цього правила, частиною 3 цієї статті передбачено можливість вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Однак, така можливість допускається лише за наявності поважних причин неможливості надати до закінчення судового розгляду докази понесених судових витрат.

Таким чином, для вирішення питання про судові витрати після завершення розгляду справи та постановлення судового рішення судам необхідно з`ясувати наявність для цього поважних причин, які б перешкоджали позивачу подати докази їх понесення до закінчення судових дебатів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі №1640/2913/18.

Будь-яких обґрунтувань поважності причин, які перешкоджали до закінчення судового розгляду надати докази понесених судових витрат представником позивача не зазначено.

За таких обставин, підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи те, що в судовому рішенні від 01.04.2024 року вирішено питання щодо судових витрат, пов`язаних з залученням перекладача та представником позивача не надано належних та достатніх доказів на підтвердження понесення позивачем відповідних витрат у строки передбачені ч.7 ст.139 КАС України, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі №420/35183/23.

На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквафрост" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення тексту судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Токмілова Л.М.