Справа № 160/6661/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2024 року Справа № 160/6661/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 20 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
13.03.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до 20 Регіональної військово-лікарської комісії з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність 20 Регіональної військово-лікарської комісії (код 26637746) щодо нездійснення перегляду причинного зв`язку захворювання, що встановлений у Довідці військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 №1209 від 30 вересня 2022 р., за скаргою ОСОБА_1 вх.№39 від 02.01.2024 р.;
- зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію (код 26637746) здійснити перегляд причинного зв`язку захворювання, що встановлений у Довідці військово- лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 №1209 від 30 вересня 2022 р., на підставі скарги ОСОБА_1 вх.№39 від 02.01.2024 р.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що під час виконання бойових завдань отримав мінно-вибухову травму (16.06.2022), акубаротравму без порушення цілісності барабанної перетинки. В подальшому, позивачу було видано Довідку військово-лікарської комісії №1209 від 30.09.2022р., в якій зазначено, що його захворювання «так, пов`язане із проходженням військової служби». З таким формулюванням він не згоден, оскільки, відповідно до п.б п. 21.5 наказу Міністерства оборони України, Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України №402 від 14.08.2008р., таке формулювання доречне такому разі, - «поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту». Вважає, що отримані наслідки зі здоров`ям з`явилися у нього саме під час виконання бойових дій з метою захисту Батьківщини. Не погоджуючись із Довідкою військово-лікарської комісії №1209 від 30.09.2022 р. позивач звернувся із скаргою до 20 Регіональної військово-лікарської комісії з проханням переглянути причинний зв`язок моїх захворювань. Проте, 18.01.2024 р. йому було відмовлено листом з посиланням на оскарження незгоди до ЦВЛК.
Позов не відповідав вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 був залишений без руху. На виконання вимог ухвали позивач 15.04.2024 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 провадження у справі відкрито та ухвалено здійснювати розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачу було направлено копію ухвали суду від 17.04.2024 про відкриття провадження у справі засобами поштового зв`язку за адресою зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який було отримано представником 26.04.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 09.06.2022 року перебував на військовій службі ЗСУ військова частина НОМЕР_2 на посаді стрільця - 1-го стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується наказом командира військова частина НОМЕР_2 №145 від 09.06.2022 р.
Відповідно до витягу із журналу бойових дій 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 (за книгою обліку №590/дек від 06 червня 2022 р.) зафіксовано, що позивач потрапив під обстріл з міномету противника 16.06.2022 р. на позиції біля АДРЕСА_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №155 від 19.06.2022 р., позивач 19.06.2022 р. вибув із району виконання бойових завдань за призначенням та почав перебувати на лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
3 19 червня 2022 року по 04 липня 2022 року позивач пройшов лікування у Дніпровській лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» та з 11 липня 2022 року по 22 липня 2022 року був госпіталізований на лікування в КП Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені 1.1. Мечникова ДОР в центрі ендокринної хірургії.
В подальшому, позивачу було видано Довідку військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 №1209 від 30.09.2022р., в якій зазначено, що захворювання позивача «так, пов`язане із проходженням військової служби».
З таким формулюванням позивач не згоден, оскільки, відповідно до витягу із журналу бойових дій 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 (за книгою обліку №590/дек від 06 червня 2022 р.) було зафіксовано, що останній потрапив під обстріл з міномету противника 16.06.2022 р. на позиції біля АДРЕСА_1 .
Отже вважає, що отримані наслідки зі здоров`ям з`явилися у нього саме під час виконання бойових дій з метою захисту Батьківщини, а тому вірним формулюванням у Довідці військово-лікарської комісії, відповідно до п.а п. 21.5 наказу Міністерства оборони України, Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України №402 від 14.08.2008р., має бути зазначено саме «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
Не погоджуючись із Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 №1209 від 30.09.2022р. позивач звернувся із скаргою (вх. №39 від 02.01.2024) до 20 Регіональної військово-лікарської комісії з проханням переглянути причинний зв`язок моїх захворювань.
Позивач, вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року(далі - Закон №2011-ХІІ), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 12 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно із ст.2 Закону №2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-ХІІ від 19.11.1992 року, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з п. 2.1 Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК).
Разом з тим, п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 визначені обов`язки та права ВЛК регіону.
Так, відповідно до пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Згідно із пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Таким чином, постанова ВЛК щодо придатності позивача до військової служби, може бути оскаржена до Центральної військово-лікарської комісії.
Суд зазначає, що предметом цього спору не є порушення процедури проходження медичного обстеження позивачем під час обстеження ВЛК, і звертає увагу на те, що давати оцінку стану здоров`я позивача, встановленому ВЛК діагнозу та робити висновок про придатність чи непридатність до військової служби, не є компетенцією суду.
Як вже зазначено вище та передбачено Положенням №402, особа, яка не погоджується з висновком ВЛК, може оскаржити його до Центральної військово-лікарської комісії.
Водночас суд наголошує, що правовідносини, які виникли між сторонами цього спору, не можуть врегульовуватись Законом України «Про звернення громадян» (далі- Закон №393/96-ВР).
Так, за приписами ч.1ст. 1 Закону №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. У статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша).
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства (частина друга).
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя).
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (частина четверта).
Суд вважає, що скарга позивача не підпадає під жодне вищенаведене визначення та не є зверненням в розумінні Закону №393/96-ВР з питань військово-лікарської експертизи, а є скаргою, в якій позивач, не погодившись із Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 №1209 від 30.09.2022р.
Так відповідно до пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону (серед іншого) має право перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.
Однак, на думку суду, 20 РВЛК належним чином дану скаргу не розглянула, оскільки вмотивованого рішення (постанови) не було прийнято.
Системний аналіз вищенаведених приписів Положення №402 дає суду підстави прийти до висновку, що у спірному випадку 20 РВЛК при розгляді скарги позивача свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.
На переконання суду, відсутність належним чином оформленої постанови РВЛК на скаргу позивача свідчить, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача. Саме така постанова є актом індивідуальної дії, який в подальшому скаржник може оскаржити у відповідності до п. 2.4.10. Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга позивача, (вх. №39 від 02.01.2024) розглянута відповідачем не у відповідності по приписів Положення №402.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем доведено ті обставини на яких гуртуються його вимоги, у той же час відповідач не довів правомірності своєї поведінки.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, визначений судом.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією від 26.02.2024.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з 20 Регіональної військово-лікарської комісії за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність 20 Регіональної військово-лікарської комісії (код 26637746) щодо нездійснення перегляду причинного зв`язку захворювання, що встановлений у Довідці військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 №1209 від 30 вересня 2022р., за скаргою ОСОБА_1 вх.№39 від 02.01.2024р.
Зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію (код 26637746) здійснити перегляд причинного зв`язку захворювання, що встановлений у Довідці військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 №1209 від 30 вересня 2022 р., на підставі скарги ОСОБА_1 вх.№39 від 02.01.2024р. та прийнявши рішення у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 № 402.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 травня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков