Справа № 440/18440/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: І.Г. Ясиновський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 р. Справа № 440/18440/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024, м. Полтава, повний текст складено 25.01.24 по справі № 440/18440/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення начальника відділу перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 75 від 04.12.2023 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VІІІ та ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати стаж роботи позивача ОСОБА_1 за період: з 28 грудня 1993 року по 02 січня 1994 року на посаді заступника начальника - начальника відділу податкових розслідувань Державної податкової інспекції по м. Лубни; з 03 січня 1994 року по 25 листопада 1996 року на посаді начальника управління аудиту - заступника начальника Державної податкової інспекції по м. Лубни; з 26 листопада 1996 року по 07 червня 1998 року на посаді начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб управління документальних перевірок юридичних осіб Лубенської державної податкової адміністрації (з 14 лютого 1998 року - Лубенської державної податкової інспекції); з 08 червня 1998 року по 31 травня 2000 року на посаді начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб управління документальних перевірок юридичних осіб Лубенської міжрайонної ДПІ (з 16 квітня 1999 року - Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції); з 01 червня 2000 року по 02 грудня 2001 року на посаді начальника відділу документальних перевірок управління документальних перевірок юридичних осіб (з 15 лютого 2001 року управління податкового аудиту) Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції; з 03 грудня 2001 року по 20 лютого 2002 року на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок управління податкового аудиту Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723 XII та Закону України від 10.12.2015 №889- VIII Про державну службу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести позивачу ОСОБА_1 перерахунок пенсії як державному службовцю за віком відповідно до п.10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VІІІ та ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723 з 29 листопада 2023 року (дати подачі заяви на перерахунок пенсії) і здійснити перерахунок і виплату пенсії державного службовця за період починаючи з часу звернення (29.11.2023) та з урахуванням Довідок:

про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 09.11.2023 № 1600-0503-8/81784;

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 09.11.2023 № 1600-0503-8/81772;

про стаж державної служби від 09.11.2023 № 1600-0701-8/81689.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 75 від 04.12.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 29 листопада 2023 року на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 09.11.2023 № 1600-0503-8/81784; про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 09.11.2023 № 1600-0503-8/81772; про стаж державної служби від 09.11.2023 № 1600-0701-8/81689.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області посилається на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії 29.11.2023, а саме перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України №889 "Про державну службу". Вважає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон №889, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу". Відповідно до пунктів 10 і 12 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України або які станом на 01 травня 2016 року мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Kpiм того, така пенсiя призначається за наявностi, зокрема, у чоловiкiв 35 poків страхового стажу та досягнення ними 62-рiчного вікy. Статтею 25 Закону №3723 визначені категорії посад державних службовців. Посади працівників податкової інспекції даною статтею не передбачені. Тому періоди позивача з 12.05.1993 по 20.02.2002 не зараховуються до стажу роботи державної служби. Також зазначає, що судом задоволено вимогу, яка є дискреційними повноваженнями позивача, тому на думку відповідача суд не має повноважень вирішувати питання "переведення" позивача на інший вид пенсії. Крім того зауважив, що орган, який первинно розглядав справу не має можливості в подальшому повторно розглянути заяву або призначити пенсію, адже в них відсутній доступ до електронної пенсійної справи.

Позивач скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечував, зазначив, що відповідно до запису №14 трудової книжки 18.04.1994 року ним була прийнята Присяга державного службовця та присвоєно спеціальне звання: - 10.06.1993 "інспектор податкової служби ІІІ рангу" та 16.07.1996 "радник податкової служби ІІІ рангу", тому доводи апелянта вважає безпідставними.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області /зв.а.с.82/.

29 листопада 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 22 червня 2022 року /а.с. 50-51/, в якій просив здійснити вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії - за віком згідно ЗУ "Про державну службу" /а.с. 47-49/.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 75 від 04.12.2023 відмовлено ОСОБА_1 у переході на пенсію згідно до статті 25 Закону України Про державну службу /а.с. 50/.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи державної податкової служби, якими за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання перебувають на державній службі є державними службовцями. Тому період роботи позивача на різних посадах в податкових органах, зараховується до стажу державної служби. Крім того, з метою надання "ефективного засобу правового захисту" суд встановив право позивача на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року /надалі Закон № 889-VIII/, статтею 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас Закон №889-VIII у пункті 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" містить норму, якою встановлено, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ /надалі Закон № 3723-ХІІ/ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за наявності у особи певного стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року (10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01 травня 2016 року), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, але якщо такі посади віднесені до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ визначено перелік категорій посад державних службовців, що встановлюються.

Хоча посада позивача і не входить в жодну з визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ категорій, однак колегія суддів зазначає, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України 703-2013-п за погодженням з відповідним державним органом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» від 12 вересня 1997 року N 503-р , чинним до 06 серпня 2016 року, встановлено, що відповідно до статті 25 Закону України "Про державну службу" 3723-12 віднести посади працівників державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мають спеціальних звань, до таких категорій посад державних службовців:

четверта категорія - посади начальників управлінь, самостійних відділів Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим;

п`ята категорія - посади начальників управлінь, самостійних відділів, їх заступників, начальників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів державних податкових адміністрацій в областях, містах Києві та Севастополі; заступників начальників управлінь, самостійних відділів Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим, начальників управлінь, їх заступників, начальників відділів та їх заступників у складі управлінь державних податкових інспекцій у містах (крім міст Києва та Севастополя) з чисельністю населення понад 1 млн. чоловік та у містах поза групою за оплатою праці працівників;

шоста категорія - посади начальників управлінь, їх заступників, начальників відділів, їх заступників у складі управлінь державних податкових інспекцій у районах, районах у містах Києві та Севастополі; начальників управлінь, їх заступників, начальників відділів та їх заступників у складі управлінь державних податкових інспекцій у містах (крім міст Києва та Севастополя), віднесених до I, II, III груп за оплатою праці працівників, спеціалістів державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; спеціалістів державних податкових інспекцій у містах (крім міст Києва та Севастополя) з чисельністю населення понад 1 млн.чоловік та у містах поза групою за оплатою праці працівників;

сьома категорія - посади спеціалістів державних податкових інспекцій у районах, районах у містах Києві та Севастополі; спеціалістів державних податкових інспекцій у містах (крім міст Києва та Севастополя), віднесених до I, II, III груп за оплатою праці працівників.

Стосовно доводів апелянта про те, що період роботи позивача з 12.05.1993 по 20.02.2002 не підлягає зарахуванню до стажу роботи на держаній службі, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У спірний період роботи позивача загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначав Закон України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №3723-ХІІ державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 2 Закону №3723-ХІІ визначено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Згідно із частиною вісімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналіз наведених норм Закону № 3723-ХІІ дає підстави для висновку, що на посадових осіб органу доходів і зборів Податковим кодексом України покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій, а відтак такі посадові особи є державними службовцями.

В постанові від 08 жовтня 2013 року у справі №21-275а13 Верховний Суд України зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічний підхід застосування наведених норм права висловлений Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17 та від 22 червня 2021 року у справі № 308/67/17.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 /а.с. 19-27/ підтверджено наступні періоди стажу роботи позивача:

- 12 травня 1992 року - зарахований на посаду старшого державного податкового інспектора відділу податків з населення Державної податкової інспекції по м. Лубни;

- 09 грудня 1992 року - переведений на посаду головного державного податкового інспектора відділу податків з населення Державної податкової інспекції по м. Лубни;

- 04 березня 1993 року - переведений на посаду заступника начальника - начальника відділу податкових розслідувань Державної податкової інспекції по м. Лубни;

- 03 січня 1994 року переведений на посаду начальника управління аудиту - заступника начальника Державної податкової інспекції по м. Лубни;

- 18 квітня 1994 року прийняття присяги державного службовця;

- 10 червня 1993 року присвоєно персональне звання - інспектор податкової служби ІІІ рангу;

- 16 липня 1996 року присвоєно персональне звання - радник податкової служби ІІІ рангу;

- 26 листопада 1996 року зарахований на посаду начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб управління документальних перевірок юридичних осіб Лубенської державної податкової адміністрації (з 14 лютого 1998 року - Лубенської державної податкової інспекції);

- 8 червня 1998 року переведений на посаду начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб управління документальних перевірок юридичних осіб Лубенської міжрайонної ДПІ (з 16 квітня 1999 року - Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції);

- 01 червня 2000 року переведений на посаду начальника відділу документальних перевірок управління документальних перевірок юридичних осіб (з 15 лютого 2001 року управління податкового аудиту) Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції;

- 03 грудня 2001 року переведений на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок управління податкового аудиту Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції;

- 20 лютого 2002 року звільнений з займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (чинного до набрання законної сили Законом №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби (далі - Порядок №283).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 вказаного Порядку №283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII Про державну податкову службу в Україні (далі - Закон №509-XII), а з 12.08.2012 Податковий кодекс України.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини 1, 4 статті 15 Закону №509-XII).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Стосовно доводів відповідача про неможливість фактичного виконання рішення в частині призначення позивачу пенсії, з огляду на відсутність доступу до електронної пенсійної справи, колегія суддів зазначає таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі за текстом Порядок №3 1).

Відповідно до п. 4 Порядку №3 1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності його законним представником за місцем його проживання.

Згідно з абз. 1 п. 14 Порядку №3 1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (п. 17 Порядку №3 1).

29 листопада 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 22 червня 2022 року /а.с. 50-51/, в якій просив здійснити вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії - за віком згідно ЗУ "Про державну службу" /а.с. 47-49/.

Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 про переведення на інший вид пенсії було визначено ГУПФ України в Донецькій області, яким в подальшому й було прийнято протиправне рішення, тому останній і має завершити процедуру та виконати рішення по суті.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача, що суд на себе перебрав дискреціні повновадення останнього, адже обраний судом спосіб захисту прав позивача в даному випадку є ефективним та забезпечить поновлення порушеного права і одержання позивачем бажаного результату.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі № 440/18440/23 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов