Справа № 552/7872/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 р.Справа № 552/7872/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Самсонова О.А., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, Полтавська, 36034, повний текст складено 09.04.24 року по справі № 552/7872/23

за позовом ОСОБА_1

до Командира взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області Рибалки Дмитра Валерійовича , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до командира взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області Рибалки Дмитра Валерійовича, Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №016100.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 12 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 поліцейським взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №016100. Зазначеною постановою він притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також вказує, що ввечері 12 грудня 2023 року відповідач відрекомендувався поліцейським БУПП в Полтавській області ОСОБА_2 , але не пред`явив службове посвідчення затвердженого зразка та був одягнений в формений одяг чорного кольору замість темно - синього. Також на переконання позивача, у пана ОСОБА_2 відсутнє не тільки службове посвідчення поліцейського, немає в нього й нотаріально посвідченої довіреності на представництво від імені Управління патрульної поліції в Полтавській області. Пан ОСОБА_2 , керуючись ст. 276 КУПАП, забажав розглянути адміністративну справу на місці, тобто на базарі, а не в приміщенні УПП, хоча в Рішенні Конституційного Суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015 розтлумачено, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Внаслідок таких суттєвих невідповідностей виникли обґрунтовані сумніви в приналежності пана ОСОБА_2 до Національної поліції України та впевненість про відсутність у нього необхідного обсягу повноважень на розгляд адміністративної справи і притягнення будь-кого до відповідальності. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд скасувати постанову серії БАД №016100 від 12 грудня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09.04.2024 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Київського районного суду м. Полтави від 09.04.2024 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що суб`єкт владних повноважень, в даному випадку орган виконавчої влади, Департамент патрульної поліції, повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо ДПП вважає відповідача ОСОБА_2 перебуваючим на службі, то саме ДПП повинен був надати до суду контракт про проходження служби в органах Національної поліції України ОСОБА_2 , дійсний станом на 13.12.2023. Апелянт вказує, що такого документа відповідачами не надано, відповідно, у суду немає жодних підстав стверджувати про перебування ОСОБА_2 на службі в органах Національної поліції України, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Департаментом патрульної поліції зазначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектор чи управління, які є структурними підрозділами відповідного органу, діють не як самостійний субєкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, а саме Департаменту патрульної поліції. Зазначає, що ОСОБА_2 є працівником територіального (структурного) підрозділу Департаменту патрульної поліції та займає посаду командира роти УПП в Полтавській області ДПП, на підтвердження чого в матеріалах справи наявне службове посвічення останнього, яке відповідає вимогам Наказу №347.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту патрульної поліції просив розглядати справу без його участі.

Враховуючи особиливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 12 грудня 2023 року поліцейським взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рибалкою Дмитром Валерійовичем стосовно позивача ОСОБА_1 винесено постанову серії БАД №016100 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови 12 грудня 2023 року о 17 год. 23 ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 "В`їзд заборонено", здійснив в`їзд в зону дії знаку, а також не мав посвідчення водія при собі, чим порушив п. 2.1 а, 8.4 в Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їз необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта про відсутність приналежності відповідача ОСОБА_2 до Національної поліції України та відсутність у нього повноважень на розгляд адміністративної справи та притягнення будь-кого до відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: як зокрема порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування транспортними засобами.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах, від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Згідно з п.п. 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затверджений Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73 ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції.

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є працівником територіального (структурного) підрозділу Департаменту патрульної поліції та займає посаду командира роти управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвічення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвічень та спеціальних жетонів затверджуються МВС України (ч. 2 ст. 17 ЗУ "Про Національну поліцію").

Так, в матеріалах справи містить службове посвічення поліцейського ОСОБА_2 та яке підтверджує повноваження командира взводу управління патрульної поліції в Полтавській області, яке є структурним відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейський взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 діяв від імені відповідного органу Національної поліції в межах наданих йому повноважень.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції №1395, у разі виявлення правопорушенняу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р.III Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні висновки місячть постанови Верховного Суду від 10.04.2019 по справі №752/15787/16-а, від 08.07.2020 по справі №177/525/17.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність розгляду адміністративної справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова серії БАД №016100 в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не оскаржує сам факт вчинення адміністративного правопорушення, а всі його вимоги зводяться саме до дотримання процедури його розгляду та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в межах позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09.04.2024 по справі № 552/7872/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 12.06.2024 року