Справа № 120/12785/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12785/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук Ірина Миколаївна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

12 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області щодо не вжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки мистецтва місцевого значення «Саджавка» площею 12,00 га, що розташований на території Калинівської об`єднаної територіальної громади, та закріплення їх в натурі (на місцевості);

- зобов`язати Калинівську міську раду Хмільницького району Вінницької області відповідно до вимог законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» площею 12,00 га, що розташований на території Калинівської об`єднаної територіальної громади, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що впродовж тривалого часу органом місцевого самоврядування, Калинівською міської радою не вжито заходів щодо визначення меж парку пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» та встановлення їх в натурі (на місцевості), у зв`язку з чим відомості про земельну ділянку, на якій розташований об`єкт природно-заповідного фонду, не внесено до Державного земельного кадастру, кадастровий номер даної земельної ділянки на відсутній, що створює загрозу нецільового використання території та об`єкта природно-заповідного фонду, здійснення в межах об`єкта природного-заповідного фонду забороненої господарської діяльності та можливість незаконного відчуження земельної ділянки під таким об`єктом, а також свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» та закріплення їх в натурі (на місцевості). При цьому, відповідач не заперечує наявності обов`язку щодо вчинення дій щодо забезпечення проведення робіт з внесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» та закріплення їх в натурі (на місцевості), однак не вчиняє таких дій, зазначаючи виключно про відповідні наміри.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Рішенням виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів №263 від 25.10.1990 «Про зміни природно-заповідного фонду області» створено парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка».

Відповідно до п. 1.3 Положення про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка», затвердженого наказом Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів облдержадміністрації № 67 від 10.11.2017, парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» входить до складу природно-заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

10.11.2017 Департаментом агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації з метою збереження зразків паркового будівництва Парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка», передано Калинівській міській раді Калинівського району під охорону 12 га парку-пам`ятки, про що складено охоронне зобов`язання зареєстроване Департаменті агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів облдержадміністрації.

У процесі децентралізації та об`єднання територіальних громад відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №7070-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» вказаний вище орган місцевого самоврядування увійшов до новоствореної Калинівської об`єднаної територіальної громади з адміністративним центром у м. Калинівка.

Згідно з положеннями ч. ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

У разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка», розташований на землях комунальної власності Калинівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області та перебуває у її віданні.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.05.2023 №0-2-0.6-2035/2-23, документація із землеустрою щодо встановлення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» у Головному управлінні Держгеокадастру у Вінницькій області відсутня. Межі в натурі (на місцевості) не встановлювались, відповідно інформація про вказаний об`єкт не внесена до Державного земельного кадастру.

Згідно інформації Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної військової адміністрації, проект землеустрою щодо організації та встановлення меж парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» не надходив.

Хмільницькою окружною прокуратурою 19.05.2023 скеровано лист до Калинівської міської ради з приводу отримання відомостей про те, чи виготовлявся проект землеустрою щодо організації і встановлення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» та чи встановлювались межі в натурі (на місцевості) вказаного об`єкту природно-заповідного фонду.

Листом №03-14/714 від 25.05.2023 Калинівська міська рада повідомила, що проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» не розроблявся, межі в натурі (на місцевості) не встановлені, кошти на виконання даних видів робіт міською радою на 2023 рік не закладено.

02.06.2023 прокурором направлено в адресу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області лист, в якому запропоновано надати інформацію чи не планує Інспекція вживати заходи щодо усунення виявлених порушень, у тому числі, в судовому порядку, щодо зобов`язання Калинівської міської ради вжити заходи з організації проведення робіт із винесення меж парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення "Саджавка".

Листом від 08.06.2023 Державна екологічна інспекція у Вінницькій області повідомила, що заходи, у тому числі, в судовому порядку, щодо зобов`язання Калинівської міської ради вжити заходи з організації проведення робіт із винесення меж парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення "Саджавка" не плануються вживатись.

Зважаючи на необхідність реагування на виявлені порушення вимог законодавства, з метою їх усунення, прокурором листом від 22.06.2023 повідомлено Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області про намір представництва прокуратурою, інтересів держави в особі Інспекції шляхом звернення до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області відсутні ознаки протиправної бездіяльності щодо незабезпечення проведення робіт з винесенням меж парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення "Саджавка". До того ж, станом на дату вирішення даної справи, відповідачем уже забезпечено організацію проведення робіт з винесенням меж парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення "Саджавка".

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до вимог частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 3, 4 та 5 статті 53 КАС України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" №1264-ХІІ від 25 червня 1991 року (Закон №1264-ХІІ) передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.

Згідно зі статтею 5 Закону №1264-ХІІ державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Пунктом "і" частини 1статті 19 Закону №1264-ХІІ передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції приймають рішення про організацію територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно з частиною 2 статті 61 Закону №1264-ХІІ до складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Відповідно до частин другої, третьої статті 2 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (ЗК України) суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно з пунктом "в" частини 1 статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Пунктами "д", "к" частини 1 статті 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини сьомої статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Частиною восьмою статті 79-1 ЗК України передбачено, що у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" №2456-ХІІ від 16 червня 1992 року (далі - Закон №2456-ХІІ) межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частиною третьою статті 26 Закону №2456-ХІІ передбачено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону №2456-ХІІ органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про землеустрій" №858-IV від 22 травня 2003 року (Закон №858-IV) під проектом землеустрою розуміють сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Відповідно до статті 19 Закону №858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Згідно із статтею 20 Закону №858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Згідно із статтею 25 Закону №858-IV одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтею 47 Закону №858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Отже, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Встановлено, що документація із землеустрою щодо встановлення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» у Головному управлінні Держгеокадастру у Вінницькій області відсутня. Межі в натурі (на місцевості) не встановлювались, відповідно інформація про вказаний об`єкт не внесена до Державного земельного кадастру.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові 18 лютого 2021 року у справі №160/6885/19 колегія суддів також зазначила, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі № 3813/4640/17.

У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного чи несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Разом з цим, встановлено, що рішенням Калинівської міської ради №3947 від 14.09.2023, надано дозвiл мiськiй радi на розроблення проекту землеустрою щодо органiзацiї i встановлення меж територiї парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва мiсцевого значення "Саджавка", орiєнтовною площею 12,0 га, що розташована в межах населеного пункту с. Дружелюбiвка, Хмiльницький район, Вiнницька область.

Так, доказів розробки та затвердження такого проекту матеріали справи не містять, проте виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, які стосуються бездіяльності відповідача саме щодо не вжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення "Саджавка", закріплення їх в натурі (на місцевості), то дана обставина не є визначальною підставою для того, щоб визнати бездіяльність відповідача щодо не проведення робіт з даного питання, адже відповідні роботи відповідачем проводяться.

Те, що вказані роботи відповідачем почали проводитись уже після відкриття провадження у даній справі, не вказує на допущення відповідачем протиправної бездіяльності адже в законодавстві не встановлені строки або терміни встановлення меж об`єктів природно-заповідного фонду, відповідальність за не своєчасне встановлення меж об`єктів природно-заповідного фонду. До того ж, відсутній відповідний склад правопорушення, суб`єктом якого є орган місцевого самоврядування, а об`єктивна сторона полягає у такій протиправній бездіяльності суб`єкта.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в діях Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області відсутні ознаки протиправної бездіяльності щодо незабезпечення проведення робіт з винесенням меж парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення "Саджавка".

Крім того, апеляційний суд зазначає, що рішенням виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів № 263 від 25.10.1990 «Про зміни природно-заповідного фонду області» створено парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка».

10.11.2017 Департаментом агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації з метою збереження зразків паркового будівництва Парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» передано Калинівській міській раді Калинівського району під охорону 12 га Парку-пам`ятки, про що складено охоронне зобов`язання.

У процесі децентралізації та об`єднання територіальних громад відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 7070-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» вказаний орган місцевого самоврядування увійшов до новоствореної Калинівської об`єднаної територіальної громади з адміністративним центром у м. Калинівка.

Згідно з п. 58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021, розділ Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, у відповідності до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно- заповідного фонду загальнодержавного значення. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Про вказане зазначає прокурор у позовній заяві та апеляційній скарзі та робить висновок, що відповідачем упродовж 6 років не вжито заходів щодо визначення меж парку пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Саджавка» та встановлення їх в натурі (на місцевості).

Водночас, прокурор не враховує, що фактично відповідач утворений у 2020 році, а тому не міг вживати вказаних заходів шість років тому та раніше. Крім того, прокурор не обґрунтовує чому відповідні заходи прокурорського реагування шляхом подання такого позову не вживались раніше, чому відповідні претензії не висувались прокуратурою до органів, правонаступниками яких є відповідач.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.