Справа № 320/4862/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 рокусправа № 320/4862/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім.Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Харківський національний університет Повітряних Сил ім.Івана Кожедуба (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 209047,17 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 позовну заяву передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею визначено суддю Морську Г.М.

Ухвалою від 05.02.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив навчання у військовому коледжі сержантського складу Харківського національного університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба з 04.09.2022 по 10.12.2022. Відповідача відраховано від подальшого навчання за недисциплінованість та у подальшому контракт розірвано. Відповідно до абз.6 п.1 Контракту після розірвання контракту у відповідача виникло зобов?язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання. Відповідно до витягу із наказу №270 від 09.12.2022 р про відрахування ОСОБА_1 сума 209047,17 грн. внесена до книги обліку нестач Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба. ОСОБА_1 повідомлений про розмір заборгованості та власним підписом засвідчив про ознайомлення з розрахунком. Оскільки кошти залишаються несплаченими, позивач просить їх стягнути.

04.03.2024 представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що основною підставою для розірвання контракту було бажання Відповідача проходити військову службу за призовом під час мобілізації. Відповідач вважає, що під час несення даного виду служби в період дії воєнного стану, він зможе проявити себе найкраще, беручи безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Зауважує, що ОСОБА_1 не заперечував та не заперечує свого обов`язку щодо відшкодування витрат, пов`язаних із його утримання під час навчання, однак вважає, що Позивач помилково включив до загального розміру витрат - суми, виплаченого йому грошового забезпечення (у тому числі додаткової грошової винагороди), яке за своєю суттю було (безповоротною) оплатою праці (винагородою) за несення Відповідачем служби (у тому числі під час дії правового режиму - воєнного стану).

Відповідач стверджує, що грошове забезпечення військовослужбовця за своєю правовою природою с (безповоротною) винагородою за державну службу особливого характеру, і виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця, а не видом утримання військовослужбовця, як зазначено в Порядку Nє964. Оскільки навчання курсанта є військовою службою і не виключає виконання під час навчання завдань військової служби, грошове забезпечення військовослужбовця не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплаченими за період військової служби.

Вважає, що грошове забезпечення було виплачено за відсутності недобросовісності відповідача або рахункової помилки з боку Позивача та фактично було єдиним засобом до існування Відповідача, з огляду на відсутність в нього будь-яких інших доходів, що з огляду на приписи ст. 1215 Цивільного кодексу України, зумовлює відсутність у Відповідача обов`язку з повернення Позивачу наведеної суми.

З наведених підстав просить відмовити у задоволення позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

04.09.2022 між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, згідно якого відповідач, зокрема, зобов`язаний: проходити військову службу (навчання) у Військовому коледжі сержантського складу Харківського національного університету Повітряних Сил; сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів і начальників, свої службові обов`язки; продовжувати подальше проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання.

Згідно з п. 1 Контракту відповідач зобов`язувався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, у випадках визначених ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом начальника Військового коледжу сержантського складу Харківського національного університету Повітряних Сил від 09 грудня 2022 року №270 (по стройовій частині) ОСОБА_1 відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання та відповідно до п. 36 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем з 10 грудня 2022 року.

10.12.2022 ОСОБА_1 був ознайомлений із загальним розрахунком №350/176/100-693/881, в якому зазначено про необхідність відшкодувати суму витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у розмірі 209047,14 грн. та зобов`язання добровільно відшкодувати витрати на утримання не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про відрахування.

У зв`язку з тим, що в добровільному порядку відповідачем витрати, пов`язані з його утриманням не було відшкодовано позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - день призначення на посаду курсанта закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Статтею 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч. 5 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

За приписами ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до п. 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок №964), цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти.

Пунктами 3, 4 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання п. 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат).

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку № 964, за визначений період навчання відшкодовують фактично отримане грошове забезпечення (пп. 2.1.1.1 Порядку розрахунку витрат).

Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період (пп. 2.1.1.2 Порядку розрахунку витрат).

Згідно з п.3 Порядку розрахунку витрат, відшкодовані за утримання курсантів у ВНЗ кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження ВНЗ та витрати на утримання курсантів.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розрахунку витрат відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування (п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат).

За змістом п. 2.1.4 Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Приписами п. 2.1.5 Порядку розрахунку витрат передбачено, що витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).

Відповідно до п. 2.1.6 Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом, та проходження ним військової служби (навчання), на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України та контрактом.

У разі дострокового розірвання контракту, зокрема, через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у закладі освіти.

Водночас, вказані витрати, що підлягають відшкодуванню включають в себе, витрати по грошовому забезпеченню - отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, витрати по продовольчому, речовому, медичному та по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Як встановлено судом за умовами, укладеного між відповідачем та позивачем, контракту, відповідач зобов`язався відшкодувати навчальному закладу витрати, пов`язані з утриманням у закладі освіти, в якому він проходив військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати військову службу на посадах сержантського та старшинського складу після закінчення навчання в коледжі та систематичним невиконання умов контракту військовослужбовцем.

Наказом начальника від 09.12.2022 №270 (по стройовій частині) ОСОБА_1 відраховано від подальшого навчання через розірвання контракту та не бажання продовжувати навчання та припинено дію контракту у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Також, навчальним закладом здійснений розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до наведених Порядків, про що складено відповідний розрахунок, а також сума відшкодування зазначена у наведеному наказі.

Відповідач 10.12.2022 під підпис ознайомився з загальним розрахунком №350/176/100-693/881 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, а також підписав зобов`язання щодо добровільного відшкодування наведених витрат протягом п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про відрахування, водночас в добровільному порядку наведені витрати не відшкодував.

Судом встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням, а саме: по грошовому забезпеченню 200 668,48 грн, по продовольчому забезпеченню 6000,00 грн, по медичному забезпеченню - 254,03 грн, по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоресурсів 2124,63 грн, всього на суму 209 047,14 грн.

Суд зауважує, що відповідач у своєму відзиві вказує, що грошове забезпечення військовослужбовця не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення військовослужбовця.

Надаючи оцінку позиції відповідача суд враховує наступне.

Згідно із ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відшкодовуються відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти, визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 саме на виконання вимог наведеного Закону.

Згідно з вказаним Порядком відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, в тому числі, пов`язаних з грошовим забезпеченням, що спростовує наведені висновки суду першої інстанції.

Також суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем розрахунку витрат, пов`язаних з його утриманням в якості курсанта, що здійснений позивачем.

У спірних правовідносинах підлягають застосуванню саме норми Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Порядку №964, згідно яких відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, зокрема, з грошовим забезпеченням.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених в постанові від 16 жовтня 2020 року у справі №1.380.2019.002683 відмінність у характері військової служби курсантів в порівнянні з іншими військовослужбовцями обумовлені відмінностями програм фінансування, за рахунок яких здійснюється виплата їх грошового забезпечення.

Під час вирішення справи суд враховує позицію Верховного Суду викладену в постанові від 13 січня 2023 року №440/2692/20, згідно якої суд виснував, що грошове забезпечення курсантів вищих навчальних закладів належить до категорії витрат на їх навчання і за наявності на те підстав, підлягають компенсації.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача наведених витрат з грошового, продовольчого, речового, медичного забезпечення, з оплати комунальних послуг і вартості споживання енергоносіїв, на суму 209047,14 грн в судовому порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба () суму 209 047 (двісті дев`ять тисяч сорок сім) грн 17 коп на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна