Справа № 160/34303/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
27.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію за невраховувані періоди роботи з 20.10.1999 року по 21.12.2001 року за Списком № 1, починаючи з 16.05.2023 року, з дня подачі мною заяви про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В обгрунтування позовних вимог позивачем вказано, що незарахування до пільгового стажу позивача спірного періоду у зв`язку з не проведенням атестації робочих місць є протиправним та таким, що не відповідає положенням законодавства.
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, належним чином посвідчені копії пенсійної справи ОСОБА_1 .
Правом на подання відзиву відповідач не скористався, витребувані документи не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
31.10.2023 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою щодо надання відповіді про незараховані періоди до пільгового стажу роботи позивача.
Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 року таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII) де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Предметом розгляду у межах даної справи є незарахування пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, оскільки це період роботи між закінченням терміну дії результатів атестації робочих місць.
Згідно зі статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, для підтвердження пільгового стажу за періоди роботи після 21.08.1992 року та як наслідок можливості їх віднесення до пільгового стажу, особою також мають бути надані документи, які б підтверджували проведення атестації робочих місць.
Так, позивачем на підтвердження протиправності дій пенсійного органу в частині незарахування дол пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, надав докази та з яких суд встановив таке:
- відповідно до Довідки №023-736 від 12.05.2023 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», ОСОБА_1 працював повний робочий день у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» в конвертерному цеху у періоди з 13.07.1994 року по 14.03.1996 року та з 15.03.1996 року по 15.01.2003 року, виробництво сталі. Зайнятий ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місць) діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за професією «електромонтер на ремонтуванні електроустаткування; електромонтер на ремонтуванні та обслуговуванні електроустаткування», що передбачено Списком №1 розділ ІІ підрозділ 2а, код КП: 1030200а-1753а. Підстава: ПКМУ №162 від 11.03.1994 року.
Зазначена Довідка у графі «Додаткова інформація» містить відомості наступного змісту: «Постанова «Про атестацію робочих місць за умовами праці» №813 від 20.10.1994 року, №1269 від 25.12.2001 року, Листи Головного держексперта області за умовами праці №14/1-121 від 26.10.1999 року, №14/1-261 від 27.12.2000 року про продовження строку дії постанови №813 від 20.10.1994 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 31.12.2001 року»;
- Лист Головного держексперта області з умов праці №14/1-121 від 26.10.1999 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці», яким продовжено термін дії постанови №813 від 20.10.1994 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 01.01.2001 року;
- Лист Головного держексперта області з умов праці №14/1-261 від 27.12.2000 року про продовження строку дії постанови №813 від 20.10.1994 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 31.12.2001 року».
Отже, умови праці позивача в оскаржуваних періодах за професією «електромонтер на ремонтуванні електроустаткування; електромонтер на ремонтуванні та обслуговуванні електроустаткування» не змінювалися.
При цьому, суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Крім того, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не перерви між первинною атестацією робочого місця та повторним проведенням атестації робочого місця, оскільки визначальним є те, що у випадку, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених Порядком проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Таким чином, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018 року по справі №352/547/16-а, від 26.06.2018 року в справі №227/1518/17.
Зважаючи на зазначене, період роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року має бути врахований до пільгового стажу позивача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області протиправно не враховано до страхового стажу позивача період роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року під час призначення позивачу пенсії за віком.
Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію за невраховувані періоди роботи з 20.10.1999 року по 21.12.2001 року за Списком № 1, починаючи з 16.05.2023 року, з дня подачі заяви про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, суд вважає, що зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити 16.05.2023 року ОСОБА_1 пенсію, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 20.10.1999 року по 21.12.2001 року, з урахуванням проведених платежів, буде ефективним способом захисту прав позивача.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо незарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 9, 72, 77,139, 242-246,250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 20.10.1998 року по 24.12.2001 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 20.10.1999 року по 21.12.2001 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» та здійснити перерахунок та виплатиту пенсії з 16.05.2023 року, з урахуванням проведених платежів.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко