Справа № 620/3265/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/3265/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті заборгованості по додатковій винагороді за період дії воєнного стану за період з 30.07.2022 по 13.10.2022 та стягнути з відповідача заборгованість по додатковій винагороді в сумі 171 260,00 грн на її картковий рахунок.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач заборгував грошове забезпечення за період з 30.07.2022 по 13.10.2022, яке позивач мав би отримати у зв`язку з перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці за станом здоров`я.

Суд ухвалою від 15.04.2024 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

У встановлений ухвалою суду строк відповідачем подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що у довідках військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 28.07.2022 № 1000 та від 29.08.2022 № 1349 інформації щодо тяжкості отриманої травми, а також факту отримання травми не на території введення бойових дій, та не пов`язаної з діями російської федерації відсутня, а тому підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн не вбачається.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач вважає доводи Військової частини НОМЕР_1 не обгрунтованими та просить позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заявах по суті спору.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 у період з 19.06.2022 по 08.07.2022 та з 08.07.2022 по 17.07.2022 брала безпосередню участь у забезпеченні у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у районі ведення бойових дій на першому рубежі оборони ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в районі відповідальності Військових частини НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , що підтверджується довідками відповідних військових частин від 08.07.2022 №29 та від 17.07.2022 №226.

Також період участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у період з 19.06.2022 по 08.07.2022 підтверджується довідкою від 21.06.2023 №115.

17.07.2022 позивач отримала закритий перелом головки правої малогомілкової кістки без зміщення уламків та закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, внаслідок чого була госпіталізована та проходила лікування у Військовій частині НОМЕР_2 з 17.07.2022 по 29.07.2022, що підтверджується випискою №3320 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Також, 22.07.2022 Командиром Військової частини НОМЕР_1 був затверджений Акт службового розслідування, проведеного з метою уточнення причин та умов отримання травми 17.07.2022 офіцером відділу підготовки штабу Військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 .

Пунктом 5.2 зазначено Акту вирішено вважати травмування 17.07.2022 офіцера відділу підготовки штабу Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 таким, що сталося під час виконання обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Пунктом 5.3 на начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 покладено обов`язок видати позивачу довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Військово лікарською комісією Військової частини НОМЕР_2 видано довідку від 28.07.2022 №1000, якою визначено, що травма пов`язана з проходженням військової служби, а позивач потребує відпустки за станом здоров`я 30 календарних днів.

26.08.2022 за №502/18/10 позивачу видано довідку про обставини поранення (травми, контузії, каліцтва), згідно якої травма позивачем отримана під час виконання обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

В подальшому, 29.08.2022 проведено медичний огляд позивача, про що військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_2 видано довідку від 29.08.2022 №1349, якою визначено, що травма пов`язана із захистом Батьківщини, а позивач потребує відпустки за станом здоров`я 30 календарних днів.

Згідно з випискою №4720 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, у період з 29.09.2022 по 13.10.2022 позивач проходила лікування у Військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 13.10.2022 №1442 травма позивача пов`язана із захистом батьківщини та за ступенем тяжкості визнана «тяжкою».

Оскільки позивачу не було виплачено додаткової винагороди за період з 30.07.2022 по 13.10.2022, остання подала рапорт від 08.09.2022, який був розглянутий на засіданні комісії з визначення підстав для виплати додаткових винагород, що підтверджується протоколом №3 від 14.09.2022. За результатами розгляду рапорту вирішено після надходження копії виписного епікризу підготувати та надіслати до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України та Департаменту юридичного забезпечення Міністерства оборони України клопотання на надання роз`яснень.

25.10.2022 на адресу Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України надані відповідні роз`яснення, згідно яких до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються військовослужбовці, які отримали поранення (травми, контузії, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, незалежно від їх участі у бойових діях або забезпечення ними заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Ураховуючи наведене, 03.11.2022 проведено засідання комісії з визначення підстав для виплати додаткових винагород, що підтверджується протоколом №4. Відповідно до протоколу від 03.11.2022 №4 вирішено прийняти рішення щодо можливості виплати додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях за період лікування (з 17.07.2022 по 29.07.2022).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168,), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацами 3, 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Постанову №168 доповнено пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Зазначений пункт застосовується з 24.02.2022, згідно з Постановою КМУ від 07.07.2022 №793.

А отже, виходячи з наведених вимог п. 2-1 Постанови №168, порядок та умови виплати вказаної додаткової винагороди у спірний період, врегульовані Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29.

Згідно з п.7 Окремого доручення, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка міститься інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

Суд зазначає, що довідка від 26.08.2022 №502/18/10 відповідає формі, встановленій додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, на момент розгляду справи в суді нечинною не визнавалась, а тому є підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень.

Також суд звертає увагу, що відповідно до п.7 Окремого доручення Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь тяжкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 грн. за час цієї відпустки.

Як встановлено судом, відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 28.07.2022 №1000, позивач потребує відпустки за станом здоров`я 30 (тридцять) календарних днів. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 29.08.2022 №1349 позивач потребує відпустки за станом здоров`я 30 (тридцять) календарних днів. При цьому, у зазначених довідках інформація про тяжкість травми відсутня. Таким чином, останні не можуть свідчити, поза розумним сумнівом, про перебування позивача у період з 30.07.2022 по 28.09.2022 у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення/травми.

Позаяк, судом також встановлено, що позивач отримала закритий перелом головки правої малогомілкової кістки без зміщення уламків та закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, внаслідок чого була госпіталізована та проходила лікування з 17.07.2022 по 29.07.2022. В подальшому, після проходження стаціонарного лікування у період з 29.09.2022 по 13.10.2022 позивачу було видано довідку від 13.10.2022 №1442, яка підтверджує характер отриманої травми. При цьому, лікування з 29.09.2022 по 13.10.2022 позивач проходила також з підстав отримання закритого перелому головки правої малогомілкової кістки без зміщення уламків та закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, отриманої отриманої 17.07.2022 (згідно з випискою №4720 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого).

З наведеного слідує, що надання відпустки для оздоровлення позивачу, після лікування з 17.07.2022 по 29.07.2022, а також проходження стаціонарного лікування у період з 29.09.2022 по 13.10.2022 було зумовлено однією і тією ж травмою.

Так, принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Так, Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування.

У справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Також у рішенні в справі «The Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Суд зазначає, що недотримання військо-лікарською комісією вимог Окремого дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 в частині необхідності надавати медичні висновки про ступінь тяжкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 грн. за час цієї відпустки не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

А отже, дії відповідача щодо відмови у виплаті додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 30.07.2022 по 13.10.2022 є протиправними.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по додатковій винагороді в сумі 171 260,00 грн на картковий рахунок, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №826/4418/14).

При цьому, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При встановленні порушення права позивача у спірних правовідносинах суд має вирішити питання про відновлення такого права.

В силу статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи питання щодо належного способу захисту порушеного права позивача, суд враховує, що виплата спірної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Тобто командир має виключну компетенцію в питаннях нарахування додаткової винагороди та визначення її розміру.

Суд зазначає, що не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Враховуючи наведене позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду за період перебування у відпустці для оздоровлення, а також проходження стаціонарного лікування у період з 30.07.2022 по 13.10.2022.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2923,00 грн. Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 461,50 грн, відповідно до частини задоволених вимог.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 30.07.2022 по 13.10.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 30.07.2022 по 13.10.2022.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1 461,50 грн (одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня 50 коп.) судових витрат, відповідно до частини задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Повне рішення суду складено 13.06.2024.

Суддя Л.О. Житняк