Справа № 420/133/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/133/23

Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.,

повний текст судового рішення

складено 22.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 року у справі №420/133/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити дії

У С Т А Н О В И В:

03.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправним і скасувати пункт 22 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.12.2020 №157, затвердженого Міністром оборони України 07.12.2020, про відмову ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини. Як стверджує позивач, здійснюючи розгляд спірного питання відповідачем не враховано рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20).

Не погодившись із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами Міністерством оборони України до суду першої інстанції подано відзив, у якому зазначено, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини. Також, відповідач акцентує увагу на наявності судових рішень у справі №420/11534/21, якими підтверджено правомірність відмови ОСОБА_1 у виплаті спірної одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Крім того, на думку відповідача, наявність рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20) не змінює правового регулювання спірних правовідносин.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 у справі № 420/133/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції вказав, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини. Також, окружний адміністративний суд зазначив, що рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20) не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Крім того, суд першої інстанції врахував, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум не розглядалась заява позивача від 06.06.2022 (вх. КЖ №Д-1244), жодних рішень, дій чи бездіяльності цієї комісії щодо розгляду вказаної заяви позивачем не оскаржується, а відтак і підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги немає.

Не погоджуючись із рішенням окружного адміністративного суду позивачем подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, апеляційним судом з`ясовано, внаслідок виконання обов`язків військової служби в Афганістані ОСОБА_1 отримано захворювання, у зв`язку з чим 06.09.1999 йому встановлено ІІІ групу інвалідності (витяг із акту огляду МСЕК серії 2-18ОА №061031 від 06.09.1999).

Колегією суддів установлено, що наказом Міністра оборони України - Командувача Сухопутними військами Збройних Сил України від 05.10.1999 №257 майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №224 від 22.11.1999 - з 22.11.1999 виключено зі списків частини.

Відповідно до витягу із акту огляду МСЕК серії 2-18ОА №004265 від 29.09.2008, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Згідно фактичних обставин справи, 17.09.2019 ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (виписка з акту огляду МСЕК серії 12ААБ №245555 від 08.10.2019).

10.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

У свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу Міністерства оборони України скеровано висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, у якому зазначено, що ОСОБА_1 не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності у 1999 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги та групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.

03.12.2020 відбулось засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на якому здійснювався розгляд ініційованого позивачем питання.

За наслідком такого розгляду комісією Міністерства оборони України прийнято рішення (протокол №157 від 03.12.2020, затверджений Міністром оборони України 07.12.2020), яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.

Не погодившись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень ОСОБА_4 оскаржено його до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2021, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022, у справі № 420/11534/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи такі рішення суди вказали, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, адже між встановленням ІІІ групи інвалідності (19.08.1999) та ІІ групи інвалідності (17.09.2019) минуло понад два роки.

За наслідком перегляд справи № 420/11534/21 в апеляційному порядку рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 набрало законної сили.

06.04.2022 Конституційним Судом України прийнято рішення № 1-р(II)/2022 у справі № 3-192/2020(465/20), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 4 статті 16-3 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII зі змінами та зазначено, що пункт 4 статті 16-3 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У зв`язку з чим, 06.06.2022 ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою (вх. КЖ №Д-1244), в якій з посиланням на встановлення йому інвалідності ІІ групи та на рішення Конституційного Суду України № 1-р(II)/2022 просив виплатити йому одноразову грошову допомогу.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 14.06.2022 №943/4247 га адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України направлено висновок з документами щодо виплати ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.

У вказаному висновку зазначено, що під час первинного огляду органами МСЕК (06.09.1999) майора у запасі ОСОБА_1 було визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. Під час повторного огляду (17.09.2019) було визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, до якого додаються документи.

Додатково повідомлено, що документи ОСОБА_1 розглядались Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум і прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги (Протокольне рішення від 03.12.2020 №157, затвердженого Міністром оборони України 07.12.2020), але він наполягає на відправленні документів на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, посилаючись на рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022 по справі №3-192/2020(465/20).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.07.2022 №943/5251 ОСОБА_1 повідомлено, що направлені до комісії документи повернуто без реалізації, адже 03.12.2020 документи заявника уже розглядались Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум та за наслідком їх розгляду прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. При цьому, нових обставин в пакеті документів, які надійшли, не виявлено.

Уважаючи порушеним своє право на отримання спірної одноразової грошової допомоги з урахуванням рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022 по справі №3-192/2020(465/20) позивач звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», яким визначено загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульовано статтею 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вперше порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги запроваджений з 01.01.2014 шляхом доповнення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» статтею 16-3 (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 №5040-VI).

З метою реалізації норм статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно із пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності вважається підставою для виплати особі одноразової грошової допомоги, введені, починаючи з 01.01.2014.

Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка набрала чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Апеляційний адміністративний суд зазначає, що положення пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) частину 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Окрім того, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців, у тому числі, й на позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі про посилений соціальний захист військовослужбовців положення пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визнано такими, що не відповідають Конституції України, а саме: статтям 1, 3, частині першій та другій статті 8, частині п`ятій статті 17, частині першій статті 17 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, юридична позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має пряму дію у часі і може бути застосована судами тільки з дня ухвалення Конституційним Судом відповідного рішення, тобто з 06.04.2022. Її може бути застосовано до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після цієї дати.

Апеляційний адміністративний суд зазначає, що досліджувані у даній справі правовідносини виникли до прийняття Конституційним Судом України рішення № 1-р(ІІ)/2022, а відтак такий судовий акт не змінює їх правового регулювання.

Означене спростовує позицію позивача про те, що із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 ОСОБА_1 набув права на отримання спірної одноразової грошової допомоги поза межами установлених законодавством строків.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені апеляційним адміністративним судом висновку у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.

З огляду на вказане, колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Здійснюючи розгляд даної справи судом апеляційної інстанції враховано правові висновки Верховного Суду, які наведено в постановах від 06.04.2023 у справі № 280/4435/18, від 19.01.2023 у справі № 640/6365/20.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі мотиви не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 року у справі №420/133/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити дії без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло