Справа № 693/568/24
Суддя: Шимчик Р. В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

693/568/24
2-а/693/9/24
РІШЕННЯ

іменем України

04.06.2024 м. Жашків

Жашківський районний суду Черкаської області

у складі : головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жашків адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА № 1898323 від 13.04.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В

Позивач 15.04.2024 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА № 1898323 від 13.04.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що постановою відділу поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області серії ЕНА № 1898323 від 13.04.2024 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

На думку позивача дана постанова є протиправною, винесеною з істотним порушенням норм процесуального та адміністративного права і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 13.04.2024 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA RAV 4, р.н. НОМЕР_1 у м. Новодністровськ та проїжджав через Дністровську ГЕС. При наближенні до даного об`єкту він побачив обладнаний блокпост, на якому перебували люди у поліцейській формі. Один із них тримав у руці жезл та спрямував його на автомобіль, що ним було розцінено як вимогу про зупинку транспортного засобу. Після зупинки у визначеному ним місці до нього підійшов, поліцейський, який в порушення ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліції» не назвав своє прізвище та займану посаду, а відразу ж почав вимагати від ОСОБА_1 пред`явлення документів, зокрема посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, мотивуючи це тим, що в державі введено військовий стан та що він перебував у місці здійснення «поліцейського контролю» на блокпосту. Причин для зупинки транспортного засобу, у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліції», позивачу названо не було.

Виконуючи вимоги поліцейського, останній надав йому для перевірки зазначені документи, після чого він дістав планшет та почав у ньому щось натискати. Потім він відійшов від автомобіля позивача у невідомому напрямку та, повернувшись, почав звинувачувати його у тому, що я порушив вимоги дорожнього знаку 3.41 «Стоп контроль», якого перед блокпостом взагалі не було. Далі поліцейський сказав ОСОБА_1 на відеокамеру погодитись зі своїм порушенням, щоб швидко оформити постанову і не витрачати багато часу позивача. ОСОБА_1 нічого не зрозумів та просив його надати йому роз`яснення з приводу цього, проте він лише віддав йому копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, що містила лише прізвище (яке вказано з помилкою « ОСОБА_2 », замість « ОСОБА_3 ») та ім`я, фабулу вчиненого правопорушення, а також реквізити для оплати штрафу. Крім того, на прохання позивача, жодних доказів його винуватості поліцейським надано не було. Після цього поліцейський увімкнув нагрудну камеру та запитав чи позивач згоден з тим, що він порушив правила дорожнього руху, на що останній погодився.

Оскільки ОСОБА_1 не обізнаний з порядком притягнення його до відповідальності та до цього ні разу до адміністративної відповідальності не притягувався, він забрав копію постанови, поставив підпис у примірнику поліцейського (у графі, де ним було вказано) про її отримання, та поїхав далі.

Через деякий час цього ж дня позивач зателефонував на лінію зв`язку «102» до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, де йому було повідомлено, що постанову виніс поліцейський відділу поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Станкевич Дмитро Олександрович.

Пізніше, більш детальніше вивчивши постанову, він дійшов до висновку, що вона винесена з істотним порушенням його прав.

На думку позивача, вручений йому примірник постанови жодних відомостей про наявність у поліцейського доказів його винуватості не містить. Тобто, дана обставина унеможливлює беззаперечно встановити факт порушення ним вимог Правил дорожнього руху. Сама по собі факт його згоди на відеокамеру з вчиненим адміністративним правопорушенням не може бути використаний поліцейським як доказ факту чи обставин, що підлягають доказуванню під час розгляду ним справи про адміністративне правопорушення.

Дорожній знак 3.41 ПДР України «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Навіть за умови його наявності перед обладнаним блокпостом (що позивач категорично заперечує), при наближенні до нього, він керувався сигналами працівника поліції, який жестом висловив йому вимогу про зупинку транспортного засобу у відведеному ним місці поза межами блокпосту. Зазначена обставина виключає у його діях вину, як обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення, оскільки він повинен був виконувати вимогу працівника поліції, який регулює дорожній рух на вказаній ділянці дороги.

Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (стаття 278 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу, оголошується, яка справа розглядається та хто притягується до адміністративної відповідальності. Обов`язково роз`яснюються права особі.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи тощо. Однак, про можливість реалізації наданого законом права скористатись правовою допомогою адвоката працівниками поліції мені доведено не було.

Крім того, інші права позивача, що передбачені даною статтею, йому також повідомлені та роз`яснені не були, а розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся формально за його відсутності, коли поліцейський отримав останнього анкеті дані та відійшов від його автомобіля у невідомому напрямку.

Порушення права скористатись правом на правову допомогу та не вжиття жодних дій щодо надання можливості ОСОБА_1 реалізувати своє право на отримання такої допомоги, свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Саме до такого висновку дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.02.2021 у справі № 524/9827/16-а, адже поліцейський порушив мої права під час притягнення мене до адміністративної відповідальності, не надав можливості скористатись правом на професійну правничу допомогу, яке закріплено ст. 59 Конституції України. Порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, позивач не погоджується із прийнятим поліцейським рішенням, бо вважає себе невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, а постанову серії ЕНА № 1898323 від 13.04.2024 - необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків поліцейського фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 19.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

14.05.2024 року від представником відповідача ОСОБА_4 подано до суду письмовий відзив на позов, у якому він просив суд в задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що 13.04.2024, близько 10:57 год у м. Новодністровськ Чернівецької області інспектором СРПП ВП № 1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , під час несення служби було виявлено транспортний засіб марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач та який здійснював рух вказаним транспортним не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стоп контроль», чим порушив вимоги пп. "б" п 8.4. ПДР. На підставі вищевикладеного, поліцейським було винесено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП в частині що стосується порушення вимог дорожніх знаків. Так, встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, останньому було роз`яснено про його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України (особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом), а також положення ст. 268 КУпАП, в тому числі і право на захист. Крім цього, позивачеві також додатково було роз`яснено положення статті 307, частини другої статті 308 КУпАП, що у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби буде стягнуто з правопорушника подвійний розмір штрафу. Про роз`яснення вищевказаних прав свідчить власноручний підпис позивача в п. 8 оскаржуваної постанови. Факт адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 підтверджується відео з камери спостереження, встановленої на блок-пості (відео додається). Слід також відмітити, що під час спілкування позивача з поліцейськими на місці події, останній не стверджував про те, що на блок-пості був відстуній дорожній знак «Стоп контроль» та не заперечував факту, що він порушував вимоги вказаного знаку. З приводу посилання на помилку в прізвищі в оскаржуваній постанові слід зазначити, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, тобто окремі дефекти рішення органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

14.05.2024 року від відповідача до суду надійшла відповідь на відзив, у якому він просив суд позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив вказав, що 13.05.2024 відповідачем надіслано до суду відзив на адміністративний позов. Копію відзиву з додатками ним отримано цього ж дня через систему «Електронний суд» та на електронну адресу. У якості обґрунтування законності винесення постанови відповідачем надано два відеозаписи: «відео з камер спостереження.mp4» та «.mp4». Позиція Відповідача полягає у тому, що на даних відеозаписах зафіксовано та беззаперечно встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Переглянувши та проаналізувавши дані відеозаписи, ОСОБА_1 зазначає наступне. На відеозаписі «відео з камер спостереження.mp4» видно проїзну частину та автомобіль чорного кольору, дійсно візуально схожий на автомобіль марки TOYOTA моделі RAV4. Даний автомобіль здійснює рух, допоки особа у військовій формі жестом руки не висловлює вимогу про його зупинку. Автомобіль зупиняється та до нього зі сторони водія підходить особа у чорному одязі. У подальшому вказана особа йде у невідомому напрямку, а із салону виходить водій, який слідує за нею. Позивач звертає увагу суду на те, що наданий відеозапис не містить ідентифікуючих написів, зокрема дати, часу, ідентифікаційних написів обладнання, та взагалі має погану якість. При перегляді зовсім неможливо визначити реєстраційний номер транспортного засобу, який зупинився, особу водія, який вийшов із салону, наявність чи відсутність дорожнього знаку 3.41 «Контроль». Відеозапис зроблений, можливо, на камеру мобільного телефона (смартфона) одного з поліцейських для подальшого його долучення до відзиву та направлення до суду. На відеозаписі також чутно розмову з використанням грубої нецензурної лексики чоловіків, можливо, також поліцейських. Позивач не заперечує факт керування автомобілем у м. Новодністровськ на блок-посту поліції, але після зупинки, виконуючи вимоги поліцейського, він надав йому для перевірки зазначені документи, після чого останній дістав планшет та почав у ньому щось натискати. Потім поліцейський відійшов від його автомобіля у невідомому напрямку та, повернувшись, почав звинувачувати його у тому, що він порушив вимоги дорожнього знаку 3.41 «Стоп контроль», якого перед блокпостом взагалі не було. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся формально за відсутністю позивача, коли поліцейський отримав його анкеті дані та відійшов від його автомобіля у невідомому напрямку. На відеозаписі «.mp4» зафіксовано розмову, ймовірно поліцейського та особи у чорній кофті та чорних штанах. Відеозапис проводиться районі пахової зони цієї особи та датується 13.04.2024 та часом 11:03:28. Чути наступне: « ОСОБА_6 , згідно статті сорокової наша розмова записується, на вас було винесено постанову за статтею 122-гою частиною 1-шою, не виконали вимогу дорожнього знаку 3.41 … згідно статті 63-тьої маєте можливість давати пояснення, не давати пояснення, подавати докази, якщо такі є …». Тобто, дані права повідомляються та роз`яснюються особі вже після розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови. На цьому відеозаписі також неможливо ідентифікувати особу, яка на ньому зафіксована. Звернення « ОСОБА_6 » могло бути адресоване не позивачу, а будь-якій іншій особі з подібним ім`ям, яку також, як і його, було притягнуто до адміністративної відповідальності за надумане порушення Правил дорожнього руху про проїзд дорожнього знаку без зупинки, чи взагалі змонтоване поліцейськими тією датою та часом із залученням сторонньої особи, після подання ним адміністративного позову для виправдання своїх незаконних дій. Саме про це свідчить фіксація пахової зони особи, без наведення боді-камери на її обличчя. Позивачем до суду як додаток було подано копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка містить лише реквізити для оплати штрафу, однак відповідачем до відзиву долучено копію постанови із зазначенням усіх необхідних реквізитів, яка відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395. У ній дійсно наявний підпис позивача про отримання копії саме постанови, а не реквізитів для оплати штрафу, що не відповідає дійсності, оскільки поліцейським було порушено процедуру складання адміністративної постанови та надано йому лише реквізити, які він долучив до позову. У розділі «Дата розгляду справи» вказаної постанови зазначено 13.04.2024 11:11:51, проте на відеозаписі «.mp4» зазначено час 11:03:28, де поліцейський вказує, що справу вже було розглянуто та винесено постанову. З викладеного випливає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача (як стверджує Відповідач) розпочався пізніше, ніж було проведено даний відеозапис. Підсумовуючи викладене, позивач вважає, що відповідачем у якості доведення законності свого рішення долучено до відзиву докази, які взагалі не стосуються ні його, ні обставин, що мною оспорюються. Щодо доводів відповідача про те, що поліцейським позивачу було роз`яснено його права, відповідно до ст. 268 КУпАП у повній мірі, позивач звертає увагу суду на те, що право на захист йому роз`яснено не було. Поліцейським не було повідомлено про можливість використати таке право (викликати на місце адвоката, заявити клопотання про перенесення дати та часу розгляду справи про адміністративне правопорушення для можливості ознайомитись із наявними у поліцейського доказами його правопорушення тощо). Він не вимагав від поліцейського забезпечити його адвоката, але міг би самостійно скористатись такою можливістю, якби йому про це було повідомлено. Саме не роз`яснення такого права поліцейським він і вважає не наданням можливості скористатись його Конституційним правом на захист. ОСОБА_1 дійсно поставив підпис у графі про роз`яснення йому його прав та обов`язків та про отримання копії постанови, оскільки при появі людей зі зброєю та у військовій формі він перехвилювався та розгубився, та він не обізнаний з порядком притягнення його до відповідальності та до цього ні разу до адміністративної відповідальності не притягувався.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ст. 9 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1ст. 6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (ч. 1ст. 286 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року N 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13.04.2024 року поліцейським ( м. Сокоряни) Дністровського районного управління порліції ГУНП у Чернівецькій області Станкевичем Д.О. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕНА № 1898323, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 340,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 13.04.2024 року об 10 год. 30 хв. керував транспортним засобом марки TOYOTA RAV 4, р.н. НОМЕР_1 , який порушив вимоги дорожнього знаку 3.41 «стоп контроль», чим порушено пп. «б» п.8.4 ПДР.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9).

Пунктом 8.2-1розділу 8 Правил дорожнього руху встановлено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Пунктом 8.4 в) Правил дорожнього руху передбачено дію дорожніх знаків, зокрема заборонних знаків, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.41 «Контроль». Забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 14.5.33 Національного стандарту України ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки Дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» Знак 3.41 «Контроль» застосовують для заборони ТЗ проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Перед наближенням до місця встановлення знака 3.41 потрібно застосувати ступінчасте обмеження швидкості за допомогою попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 відповідно до 14.5.25 та/або 3.31.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено два відеозаписи: «відео з камер спостереження.mp4» та «.mp4». Відеозапис не містить ідентифікуючих написів, зокрема дати, часу, ідентифікаційних написів обладнання, яке його виготовило. При перегляді судом відеозапису неможливо визначити реєстраційний номер транспортного засобу, який зупинився, особу водія, який вийшов із салону, наявність чи відсутність дорожнього знаку 3.41 «Контроль». На відеозаписі «.mp4» зафіксовано розмову. Відеозапис проводиться пахової зони особи та датується 13.04.2024 та часом 11:03:28. Чути наступне: « ОСОБА_6 , згідно статті сорокової наша розмова записується, на вас було винесено постанову за статтею 122-гою частиною 1-шою, не виконали вимогу дорожнього знаку 3.41 … згідно статті 63-тьої маєте можливість давати пояснення, не давати пояснення, подавати докази, якщо такі є …». Тобто, дані права повідомляються та роз`яснюються особі вже після розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови. На даному відеозаписі неможливо ідентифікувати особу, яка на ньому зафіксована. У розділі «Дата розгляду справи» оскаржувальної постанови зазначено 13.04.2024 11:11:51, проте на відеозаписі «.mp4» зазначено час 11:03:28, де поліцейський вказує, що справу вже було розглянуто та винесено постанову.

Крім того із наданих суду відеозаписів з місця зупинки вбачається, що неможливо ідентифікувати, який дорожній знак встановлено перед місцем зупинки транспортного засобу, а також чи встановлені знаки ступінчастого обмеження швидкості в необхідній кількості.

Відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року N 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з встановлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Пунктом 5 Розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам передбаченим ст. ст. 283, 284 КпАП України. Зокрема у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів на які послався правопорушник чи висловлення останніх доводів.

Згідно вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності покладається на суб`єкта владних повноважень, що вчиняє дані дії, неприпустиме перекладання на особу, що притягнута до відповідальності обов`язку по доказуванню своєї невинуватості.

Оскільки, відповідачем не доведено дотримання ним процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленої КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, щодо забезпечення прав особи, що притягається до відповідальності, не доведено правомірності своїх дій та прийнятого рішення, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням скасування постанови по справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь позивача сплачений ним судовий збір при поданні заяви до суду у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 77, 90, 286 КАС України, ст.ст. 122, 251, 283-284 КУпАП,суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА № 1898323 від 13.04.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1898323 від 13.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір при поданні заяви до суду у сумі 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик