Справа № 440/14035/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 р. Справа № 440/14035/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава, по справі № 440/14035/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо здійснення з 09.06.2023 позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування стажу роботи на посадах прокурора, а також стажу роботи за юридичною спеціальністю,

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 16 років 10 місяців 06 днів, стажу роботи на посадах помічника прокурора міста Комсомольська з 02.07.1986 по 01.07.1988, помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 01.07.1988 по 01.08.1989, старшого помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 01.08.1989 по 27.07.1992, помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області з 27.07.1992 по 19.01.1993, а всього стаж роботи в органах прокуратури - 6 років 6 місяців 17 днів, а також стаж роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002, загальний стаж, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, обчислювати - 26 років 4 місяці 17 днів,

- зобов`язати відповідача з 09.06.2023 здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 16.06.2023 №02/1824/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 частково задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №82 від 05.07.2023 "Про призначення пенсії" в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 стажу роботи на посадах помічника прокурора міста Комсомольська з 02.07.1986 по 01.07.1988, помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 01.07.1988 по 01.08.1989, старшого помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 01.08.1989 по 27.07.1992, помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області з 27.07.1992 по 19.01.1993, а всього стаж роботи в органах прокуратури - 6 років 6 місяців 17 днів, а також стаж роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002, та в частині обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління ПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу роботи на посадах помічника прокурора міста Комсомольська з 02.07.1986 по 01.07.1988, помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 01.07.1988 по 01.08.1989, старшого помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 01.08.1989 по 27.07.1992, помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області з 27.07.1992 по 19.01.1993, а всього стаж роботи в органах прокуратури - 6 років 6 місяців 17 днів, а також стаж роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002 та здійснити з 09.06.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 16.06.2023 №02/1824/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вона, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.06.2023 ОСОБА_1 звернулася до Управління ПФУ в м. Кременчуці із заявою про призначення/перерахунок пенсії.

Рішенням № 82 від 05.07.2023 року ГУ ПФУ у Вінницькій області про перерахунок пенсії здійснено призначення довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді судді 16 років 09 місяців 23 дні та призначене довічне грошове утримання в сумі 52024 грн 50 коп. з розрахунку 50 відсотків від заробітку.

Позивач зазначила, що рішенням №82 від 05.07.2023 року протиправно незараховано до стажу роботи в органах прокуратури з 02.07.1986 року по 19.01.1993 року, тобто 6 років 6 місяців 17 днів, а також незарахування до стажу судді роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за періоди роботи на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19 червня 1985 року по 28 травня 1986 року - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області 28 травня 1986 року по 02 липня 1986 року - 1 місяць 04 дні, юристом у Приватному підприємстві «Видавничий дім «Приватна газета» з 20.04.2002 року по 30.09.2002 року - 5 місяців 10 днів, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 року по 10.08.1993 року - 6 місяців 9 днів, а у подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на зайняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді.

Не погоджуючись із рішенням №82 від 05.07.2023 про призначення пенсії позивач звернулася до суду із цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч.2 ст. 142 Закону № 1402-VIII суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно абзацу 2 ч. 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Указом Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, вказаними вище положеннями передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, календарний період проходження строкової військової служби, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, а також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.

Як вбачається з трудової книжки позивача до призначення на посаду судді позивач працювала на таких посадах: стажер помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області (з 19.06.1985 по 28.05.1986); стажер помічника прокурора міста Комсомольська прокуратури Полтавської області (з 28.05.1986 по 2 липня 1986 року); помічника прокурора міста Комсомольська прокуратури Полтавської області (2 липня 1986 року по 01.07.1988), помічник прокурора Крюківського району міста Кременчука прокуратури Полтавської області (з 01.07.1988 по 01.08.1989); старший помічник прокурора Крюківського району міста Кременчука прокуратури Полтавської області (з 01.08.1989 по 27.07.1992), помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області (з 27.07.1992 по 19.01.1993).

Крім того, колегія суддів вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Відповідно до рішення ВРП від 08.06.2023 №324/0/15-22 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» за результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності у судді ОСОБА_1 відповідного стажу для звільнення у відставку, а саме актів про призначення, обрання на посаду судді, копій трудової книжки, диплома, додатка до диплома, довідки на посаді судді встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню: строк на посаді судді 16 років 10 місяців 6 днів, строк роботи на посадах у прокуратурі Полтавської області 6 років 6 місяців 17 днів. Зазначено, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на звільнення у відставку складає 23 роки 4 місяці 17 днів.

Щодо зарахування до стажу роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002, суд зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12 липня 2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

З аналізу наведених норм вбачається, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 зазначено, що частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Частиною 1 статті 7 Закону № 2862-ХІІ було передбачено, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Водночас, частиною 3 статті 127 Конституцій України (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) встановлено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Тобто на час зайняття посади судді районного суду позивачем частиною 3 статті 127 Конституцій України вимагався мінімальний стаж роботи у галузі права не менш як три роки.

Зважаючи на викладене вище, у спірному випадку при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягає застосуванню частина 3 статті 127 Конституцій України, яка була чинною на день призначення позивача на посаду судді, та якою вимагався мінімальний стаж роботи у галузі права не менш як три роки, зважаючи на те, що стаття 7 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) суперечила частині 3 статті 127 Конституцій України (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді). При цьому, Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ був прийнятий 15.12.1992 та набрав чинності 10.02.1993, тоді як Конституція України прийнята 28.06.1996, тобто пізніше за Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача безпідставно не зарахував вказані вище періоди до стажу роботи на посаді судді.

При визначенні періодів трудової діяльності, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, відповідачем не враховано положення абзацу 4 пункту 24 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ, яким регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позивач був призначений (обраний) на посаду до набрання чинності Законом № 1402-VIIІ, а тому норми Закону № 1402-VIIІ, щодо порядку обчислення стажу роботи на посаді судді до позивача застосовуватись не можуть.

Не зарахування певних періодів до стажу роботи на посаді судді позивача у випадку спірних правовідносин свідчить про протиправність дій органу Пенсійного фонду в частині невиконання покладених на нього обов`язків щодо правомірного та обґрунтованого визначення стажу роботи на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно, враховуючи вказане, вірним є висновок суду першої інстанції, що до розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, необхідно зарахувати роботу на посадах помічника прокурора міста Комсомольська з 02.07.1986 по 01.07.1988, помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 01.07.1988 по 01.08.1989, старшого помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 01.08.1989 по 27.07.1992, помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області з 27.07.1992 по 19.01.1993, а всього стаж роботи в органах прокуратури - 6 років 6 місяців 17 днів, а також стаж роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002, у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №82 від 05.07.2023 "Про призначення пенсії" щодо не зарахування позивачу до стажу роботи судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання вказаних періодів стажу роботи (професійної діяльності) у сфері права є протиправним, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, з урахуванням викладеного, позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці має зараховуватися повних 26 роки.

Відтак, стаж роботи позивача, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, складає 26 повних роки, що у свою чергу дає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 09.06.2023 згідно з довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 16.06.2023 №02/1824/2023 в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % за 20 років + (2%*6 років, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).

Виходячи з цього стажу роботи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до вимог ч.3 ст.142 Закону України №1402 VIII має обраховуватися і складати 62 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про необхідність здійснення перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, виходячи з розміру 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 по справі № 440/14035/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко