Справа № 753/1159/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/1159/24 Головуючий у 1-й інстанції: Трусова Т.О.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

за участю секретаря

судового засідання Сулім А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні згідно із статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач/ДПП) про скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Щербини М.С. серії БАД № 507269 від 30 грудня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а спірна постанова винесена безпідставно та з істотними порушеннями, не відповідає обставинам справи і вимогам закону, не містить належних та допустимих доказів його вини, а зазначені у ній обставини не відповідають дійсності. Вказав, що інспектор безпідставно зупинив керований ним транспортний засіб, на його заперечення з цього приводу не реагував, наполягав на передачі документів та у подальшому надав для ознайомлення постанову про накладення адміністративного стягнення, при цьому ним не досліджувались докази по справі, не були допитані свідки та не було проаналізовано інші наявні у нього докази

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що висновки суду про вчинення адміністративного правопорушення не підтверджуються належними доказами. На його думку, подані відповідачем відеозаписи з бодікамери та комплексної системи відеоспостереження, не могли бути прийняті судом як докази підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, оскільки такі є неналежними в розумінні приписів законодавства. Окрім того, судом першої інстанції в порушення вимог процесуального кодексу не залишено поданий відповідачем відзив без розгляду з підстав того, що він не містить інформацію про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною другою статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін у судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справи та їх правову оцінку, колегія суддів враховує наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 грудня 2023 року інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві старшим лейтенантом поліції Щербиною М.С. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 507269, відповідно до якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом INFINITI Qx70, реєстраційний номер НОМЕР_1 (належність ОСОБА_1 ), о 16 год. 31 хв. в місті Києві на вулиці Глибочицька, 4, здійснив поворот ліворуч на заборонений сигнал світлофора на перехресті, чим порушив пункт 8.7.3 Правил дорожнього руху і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, яка встановлює відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Постановлено накласти штраф у сумі 510, 00 гривень.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи належними доказами підтверджено, що керований позивачем транспортний засіб дійсно здійснив рух на червоний сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 Правил дорожнього руху.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує такі норми чинного законодавства та фактичні обставини справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.3 Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 8.7.3. Правил встановлює значення сигналів світлофора та визначає, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною другої статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані відповідно до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з матеріалами справи, відповідачем надано суду першої інстанції відеозапис, який був здійснений на технічний пристрій (бодікамера ID 473887), яким зафіксовано процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, але не сам факт проїзду на червоний сигнал світлофора.

В той же час, на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху відповідачем надано відеозапис з камери комплексної системи відеоспостереження міста Києва, розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Глибочинська, 4 - проїзд Глибочинський (IP камери НОМЕР_2), за результатами дослідження якого видно, що керований позивачем транспортний засіб дійсно на перехресті здійснив рух на червоний сигнал світлофора і повернувши ліворуч, виїхав до місця перебування автомобіля патрульної поліції. Проїхавши на заборонений сигнал світлофора, ОСОБА_1 порушив пункт 8.7.3 Правил дорожнього руху і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, якою встановлено відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

В мотивування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що всупереч вимог закону у спірній постанові інспектором не зазначено технічні пристрої, на які здійснювалось фото - і відеофіксація правопорушення.

Так, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховним Судом у постановах від 24 липня 2019 року у справі № 161/10598/16-а, від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/3394/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 344/4629/16-а щодо вказаного питання зазначено, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами статей 73, 74 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Натомість слід зауважити, що відеозапис з камери комплексної системи відеоспостереження міста Києва не міг бути зазначений відповідачем у спірній постанові, оскільки створений такий відеозапис не ним, а іншим органом.

Так, у місті Києві в рамках проекту «Безпечне місто» рішенням Київської міської ради від 05 липня 2018 року № 1195/5259 затверджено Положення про комплексну систему відеоспостереження міста Києва (далі - Положення).

Відповідно до пункту 8.1 Положення доступ до інформації у Системі надається, зокрема, уповноваженим посадовим (службовим) особам центрального органу управління (апарату) Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у м. Києві та його територіальних (відокремлених) підрозділів, на підставі мотивованого письмового звернення керівництва таких установ.

Отже, за відповідачем закріплено право доступу до даних зазначеної системи, відеозапис з якої наданий в рамках даної справи як доказ.

За таких обставин, оскільки на час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор не мав повного доступу до відеоматеріалів комплексної системи відеоспостереження міста Києва та отримання такого можливе лише на підставі вмотивованого звернення керівництва установи, він був позбавлений можливості посилатись в оспорюваній постанові на дані цієї системи.

Колегія суддів вважає, що відсутність посилання в спірній постанові на відеозапис, який здійснено комплексною системою відеоспостереження міста Києва, не може бути підставою для визнання такого неналежним чи недопустимим доказом, оскільки його надано суду на виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду врахувала доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що наданий разом з відзивом оптичний диск з відеозаписом не підписаний електронним цифровим підписом відповідного суб`єкта владних повноважень, тому не може враховуватись судом в якості допустимого електронного доказу.

Ухвалою суду від 05 червня 2024 року, у зв`язку з чим у справі оголошувалась перерва, зобов`язано Департамент патрульної поліції надати належним чином засвідчений електронний доказ відповідно до вимог статті 99 КАС України, а саме: відеозапис з камери комплексної системи відеоспостереження міста Києва, розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Глибочинська, 4 - проїзд Глибочинський (IP камери НОМЕР_2), з фіксацією події, що відбулась 30 грудня 2023 року о 16 год. 31 хв., за участю транспортного засобу INFINITI Qx70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Вимоги ухвали суду виконані відповідачем, який надіслав в електронному вигляді відеозапис з камери комплексної системи відеоспостереження міста Києва, розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Глибочинська, 4 - проїзд Глибочинський (IP камери НОМЕР_2), що посвідчений цифровим підписом уповноваженого представника Департаменту патрульної поліції.

Цей відеозапис є ідентичним з тим, який наданий разом з відзивом на позовну заяву, та приймається судом як належний доказ фіксації факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку доводу позивача про порушення норм процесуального права при прийнятті відзиву на позовну заяву, в якому не зазначено наявність чи відсутність електронного кабінету.

Як вважає колегія суддів, таке твердження не спростовує законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та не є достатньою підставою для його скасування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 229, 272, 287, 308, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Черпак Ю.К.

Судді: Маринчак Н.Є.

Штульман І.В.