Справа № 440/5494/24
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/5494/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.02.2024 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до її стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи в органах державної податкової служби України з 02.07.1990 по 20.06.2013 і з 27.12.2013 по 28.08.2023, та здійснити переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.01.2024 з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 №3723-XII з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Полтавській області про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 11.01.2024 №18/16-31-10-02-08, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 11.01.2024 №17/16-31-10-02-08, а також довідки Головного управління ДПС у Полтавській області від 09.01.2024 №2/16-31-11-27.

Позов обґрунтований тим, що позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 29.01.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09 липня 2003 року, на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та за результатами розгляду такої заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №79 від 05.02.2024 відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №889-VIII від 10 грудня 2015 року у зв`язку з відсутністю права, оскільки станом на 01 травня 2016 року заявниця не обіймала посади державного службовця, що визначені статтею 37 Закону України Про державну службу та має стаж державної служби 06 років 05 місяць 08 дні. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважаючи, що має право на переведення її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, оскільки з 02.07.1990 по 20.06.2013 та з 27.12.2013 по 28.08.2023 працювала на посадах в податковому органі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №440/5494/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 62-65/ зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 29.01.2024 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення її з пенсії за віком, призначену відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком у відповідності до норм Закону України Про державну службу від 10 грудня 2005 року №889. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №79 від 05.02.2024 у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком у відповідності до норм Закону України Про державну службу відмовлено. Оскільки позивач станом на 01 травня 2016 року не обіймала посади державного службовця, що визначені статтею 37 Закону України Про державну службу, та має стаж державної служби 06 років 05 місяць 08 дні, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно Закону України Про державну службу у зв`язку з відсутністю права.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та їй з 16.08.2011 призначено пенсію по інвалідності, а з 30.08.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 29.01.2024 /а.с. 70-71/, в якій просила здійснити вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії на пенсію державного службовця.

Згідно розписки-повідомлення /а.с. 71/ ОСОБА_1 до вказаної заяви додала, зокрема, копії: паспорту, ідентифікаційного коду, довідки про заробітну плату №17/16-91-10-02-08, №18/16-31-10-02-08, довідки про стаж державної служби №2/16-31-11-27, трудової книжки НОМЕР_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №79 від 05.02.2024 /а.с.74/ відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно Закону України Про державну службу у зв`язку з відсутністю права.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що станом на 01 травня 2016 року не обіймала посади державного службовця, що визначені статтею 37 Закону України Про державну службу, та має стаж державної служби 06 років 05 місяць 08 дні.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №79 від 05.02.2024, позивач звернулася до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року /надалі Закон № 889-VIII/, статтею 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас Закон №889-VIII у пункті 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" містить норму, якою встановлено, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ /надалі Закон № 3723-ХІІ/ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, після 01 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж. Тобто за наявності у осіб певного стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року (не менш як 10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби, або не менш як 20 років незалежно від того, чи займає особа посади на державній службі станом на 01 травня 2016 року), такі особи зберігають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, але якщо посади, які особи займали (займають), віднесені до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 25 Закону №3723-XII встановлено категорії посад державних службовців.

Разом з тим, стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначається не лише статтею 25 Закону України Про державну службу, але й актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03 травня 1994 року, чинною до набрання чинності Законом №889-VIII - 01 травня 2016 року), затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби /надалі - Порядок №283/.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України Про державну податкову службу в Україні від 04 грудня 1990 року №509-XII /надалі - Закон №509-XII/, а з 12 серпня 2012 року Податковий кодекс України.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини перша та четверта статті 15 Закону №509-XII).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ, щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Крім того, частиною вісімнадцятою статті 37 Закону України №3723-XII встановлено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Нормами абзаців 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу.

Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" є недостатність у неї стажу державної служби внаслідок незарахування служби позивача в Головному управлінні ДПС у Полтавській області за період з 02.07.1990 по 20.06.2013 і з 27.12.2013 по 28.08.2023 до державної служби.

Згідно з інформацією, яка міститься у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 31.07.1984 та вкладиші до такої трудової книжки НОМЕР_2 від 21.12.2001 /а.с.18-45/, ОСОБА_1 працювала на різних посадах в органах державної фінансової служби та державної податкової служби України, а саме:

з 31.07.1984 по 09.11.1989 на посаді старшого економіста інспекції держдоходів Київського райфінвідділу м. Полтави;

з 10.11.1989 по 02.07.1990 на посаді економіста державних доходів І категорії Київського райфінвідділу м. Полтави;

з 02.07.1990 по 15.07.1992 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування державних і сумісних підприємств Державної податкової інспекції по Київському району м. Полтава Полтавської області;

з 16.07.1992 по 02.01.1994 на посаді головного податкового інспектора відділу оподаткування державних і сумісних підприємств Державної податкової інспекції по Київському району м. Полтава Полтавської області;

02.11.1992 присвоєно персональне звання - радник III рангу;

з 03.01.1994 по 31.05.1994 на посаді головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції по Київському району м. Полтава Полтавської області;

з 01.06.1994 по 30.06.1994 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування доходів та майна юридичних осіб Державної податкової інспекції Октябрського району м. Полтави;

з 01.07.1994 по 25.11.1996 на посаді головного державного податкового інспектора відділу оподаткування доходів і майна юридичних осіб Державної податкової інспекції Октябрського району м. Полтави;

з 26.11.1996 по 01.12.1997 на посаді головного державного податкового інспектора відділу прямих податків Державної податкової адміністрації в Октябрському районі м.Полтави;

з 02.12.1997 по 16.02.1998 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу справляння податку на додану вартість та акцизного збору Державної податкової адміністрації у м. Полтава;

з 17.02.1998 по 22.04.1998 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу справляння податку на додану вартість та акцизного збору Державної податковох інспекції у м. Полтава;

з 23.04.1998 по 20.06.2001 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу непрямих податків Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 21.06.2001 по 08.10.2001 на посаді головного державного податкового інспектора відділу непрямих податків Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 09.10.2001 по 02.12.2001 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 03.12.2001 по 20.12.2001 на посаді заступника начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 21.12.2001 по 17.02.2002 на посаді заступника начальника відділу документальних перевірок СПД юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 18.02.2002 по 18.01.2005 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок СПД юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 19.01.2005 по 31.08.2005 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору документальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 01.09.2005 по 19.02.2007 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору документальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 20.02.2007 по 09.04.2008 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок суб?єктів господарювання юридичних осіб управління аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 10.04.2008 по 14.10.2009 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу проведення податкового аудиту платників податків управління податкового контролю юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 15.10.2009 по 17.10.2010 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 18.10.2010 по 29.02.2012 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового контролю юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Полтава;

з 01.03.2012 по 20.06.2013 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового контролю Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області ДПС;

з 21.06.2013 по 17.10.2013 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області; 21.06.2013 присвоєно 12 ранг державного службовця;

з 18.10.2013 по 04.12.2014 на посаді заступника начальника відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області;

27.12.2013 присвоєно спеціальне звання радника податкової і митної справи III рангу;

з 05.12.2014 по 18.05.2015 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області;

з 19.05.2015 по 30.11.2015 на посаді заступника начальника відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області;

з 01.12.2015 по 16.02.2016 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу координації, звітності та інформаційно-аналітичного забезпечення аудиту управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Полтавській області;

з 17.02.2016 по 30.09.2019 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу координації, звітності та аналізу управління аудиту Головного управління ДФС у Полтавській області;

з 01.10.2019 по 14.09.2020 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу

та аналізу управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Полтавській області;

01.10.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця;

з 15.09.2020 по 21.12.2020 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу координації, звітності та аналізу управління податкового аудиту Головного управління ДІС у Полтавській області;

з 22.12.2020 по 20.10.2021 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу координації, звітності та аналізу управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби;

з 21.10.2021 по 28.08.2023 на посаді головного державного інспектора відділу координації, звітності та аналізу управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання суд доходить висновку, що період роботи позивача з 02.07.1990 по 20.06.2013 та з 27.12.2013 по 28.08.2023 на посадах в податкових органах, в тому числі на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні звання, зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, період роботи позивача з 02.07.1990 по 20.06.2013 та з 27.12.2013 по 28.08.2023 на посадах в органах державної податкової служби неправомірно не враховано відповідачем до стажу роботи на посадах державної служби, а Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №79 від 05.02.2024 про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, яке прийнято відповідачем з мотиву недостатності стажу роботи на державній службі внаслідок незарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 02.07.1990 по 20.06.2013 і з 27.12.2013 по 28.08.2023, є протиправним та підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що у спірних відносинах відповідач наразі не реалізував свої повноваження щодо зарахування періоду роботи позивача в податкових органах з 02.07.1990 по 20.06.2013 та з 27.12.2013 по 28.08.2023 до стажу державної служби, оскільки у спосіб, встановлений законодавством України, ще не зарахував вказаний період до стажу державної служби позивача, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.01.2024 з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 №3723-XII, задоволенню не підлягають.

Крім того, відмовляючи позивачу у задоволенні заяви про переведення її на пенсію за Законом України Про державну службу, відповідач питання відповідності позивача іншим вимогам закону, а саме: щодо віку та страхового стажу, не перевіряв, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 29.01.2024 з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 29 листопада 2022 року у справі № 431/991/17.

Позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити переведення ОСОБА_1 , пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 №3723-XII з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Полтавській області про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 11.01.2024 №18/16-31-10-02-08, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 11.01.2024 №17/16-31-10-02-08, а також довідки Головного управління ДПС у Полтавській області від 09.01.2024 №2/16-31-11-27 є передчасними з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 вказаного Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведених норм слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. А відтак, суд не вправі вирішувати позовні вимоги, які заявлені на майбутнє, та не спрямовані на захист і відновлення вже порушених прав позивача.

Враховуючи наведені положення процесуального закону, рішення суду може бути спрямоване лише на захист і відновлення вже порушеного права позивача та суд не вправі вирішувати питання щодо правовідносин, які можуть мати місце у майбутньому, тобто після зарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача в податкових органах та під час переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, зокрема питання щодо обчислення заробітної плати позивача та визначення розміру пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу .

На момент вирішення судом цієї справи спору між сторонами щодо неврахування відповідачем довідок від 11.01.2024 №17/16-31-10-02-08, від 11.01.2024 №18/16-31-10-02-08, від 09.01.2024 №2/16-31-11-27, виданих Головним управлінням ДПС у Полтавській області, ще не виникло, оскільки оскаржуване рішення було прийнято відповідачем з підстави незарахування позивачу до стажу державної служби періодів її роботи на посадах в органах податкової служби, а не з підстави неврахування відповідачем вказаних довідок.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, буд. 7,м. Житомир, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №79 від 05.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 29 січня 2024 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко