Справа № 400/9433/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/9433/23

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,

повний текст судового рішення

складено 08.02.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачці в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 20.04.2023 року;

- зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 20.04.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". 20.04.2023 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах за Законом України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020, 2021 та 2022 роки. Відповідач розглянув заяву та відмовив у призначені пенсії за віком, оскільки позивачці вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону № 1058-ІV та статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідач надав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечував та зазначив, що з 06.04.2015 року позивачка отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону № 1058-ІV. Аргументує, що пенсія за віком по Списку № 2 є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку. Позивачка просить про призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), а тому показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у нерозгляді заяви ОСОБА_1 від 20.04.2023 року про призначення пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.04.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії та прийняти рішення за результатами розгляду даної заяви, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, відповідач зазначив, що з 06.04.2015 року позивачка отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону № 1058-ІV, а пенсія за віком по Списку № 2 є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку. Тобто, позивачка просить про призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), а тому показник середньої заробітної плати має бути незмінним, таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 06.04.2015 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно статті 114 Закону № 1058-ІV, з урахуванням особливостей Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-ХІІ).

20.04.2023 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах по досягненні пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 роки.

За результатом розгляду заяви позивачки, ГУ ПФУ в Миколаївській області листом від 16.05.2023 року повідомив про те, що позивачка з 06.04.2015 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-ІV. Згідно ч. 2 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається довічно.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду заяви позивачки відповідачем не прийнято рішення суб`єкта владних повноважень. Натомість, ГУ ПФУ в Миколаївській області листом від 16.05.2023 року повідомив про те, що позивачка з 06.04.2015 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-ІV. Згідно ч. 2 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається довічно. Суд зазначив, що відповідач мав розглянути зазначену заяву з дотриманням вимог Порядку № 22-1 та прийняти відповідне рішення за наслідком розгляду її по суті, а не надавати відповідь в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV), він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону № 1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з пунктами 2, 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачці 01.04.2015 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що в межах цього закону призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особі була призначена пенсія відповідно до Закону № 1788-ХІІ, що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV особа звернулася вперше, то має місце призначення пенсії, а не переведення, а тому для обчислення пенсії має враховуватись середній показник заробітної плати за три останні роки, які передують року призначенню пенсії за Законом № 1058-ІV.

При цьому, варто зауважити, що такі види пенсій як пільгова за Списком № 2 та за вислугу років, були введені як пільгові трудові пенсії з метою компенсації особам, які займають відповідні посади і у зв`язку з важкими умовами праці та професійною деформацією мали б право вийти на пенсію раніше, аніж пенсіонери за віком на загальних умовах.

Відтак, суть призначення пенсії як за Списком № 2, так і за вислугу років, однакова - надати особі право вийти на пенсію раніше у зв`язку з складними умовами праці. Це необхідно враховувати при вирішенні питання, коли особі була призначена пенсія за віком на пільгових умовах. У протилежному випадку втрачається суть цієї пільги - вихід на пенсію раніше на підставі Закону № 1788-ХІІ.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Згідно п. 2.8 Порядку № 22-1 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 4.1 цього Порядку визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2023 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Вказана заява містить особистий підпис позивачки. При цьому, зміст поданої позивачкою заяви дає можливість визначити підстави та мету її подання. Так, згідно заяви позивачка просила призначити пенсію за віком з дати подання цієї заяви та просила під час призначення пенсії за віком застосувати показник середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки згідно Закону № 1058-ІV.

В подальшому, відповідачем розглянуло вказану заяву у порядку Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь, яка викладена у листі.

Тобто, результат розгляду порушеного позивачкою у заяві від 20.04.2023 питання відповідач не оформив відповідним рішенням.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) пенсійного органу.

Колегія суддів враховує, що, уникаючи формального підходу до оцінки дій суб`єктів владних повноважень, та з метою процесуальної економії, в судовій практиці непоодинокі випадки, коли суди розцінюють відповіді органу влади, оформлені листами, в якості рішень по суті спору.

Проте, у даних правовідносинах спеціальний нормативний акт чітко вимагає прийняття рішення, оскільки за його відсутності, у тому числі, неможливо оцінити позицію відповідача. Так, визначена Порядком №22-1 процедура є способом дій пенсійного органу у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «пенсійного» питання. Отже, з урахуванням вимог ч.2 ст.19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2023 року у справі №300/3457/20.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про бездіяльність відповідача щодо неприйняття за результатом розгляду заяви позивачки від 20.04.2023 року вмотивованого рішення відповідно до вимог Порядку № 22-1.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів в контексті надання оцінки доводам апеляційних скарг враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам відповідає.

Підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача у справі та скасування судового рішення - відсутні.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 400/9433/23 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді Ю.В. Осіпов О.О. Димерлій