Справа № 140/3327/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3327/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним дій ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-XII); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з 26 лютого 2024 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 20 лютого 2024 року звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до приписів Закону №796-XII. Однак рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області їй відмовлено у призначенні пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Із таким рішенням позивач не погоджується та зазначила, що народилася та проживає по цей час у селі Судче Волинської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. При зверненні до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку надала документи, які підтверджують факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення упродовж трьох років, зокрема: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (видається за умови проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років), довідку Любешівської селищної ради від 16 лютого 2024 року №176 року про періоди проживання в зоні добровільного гарантованого відселення.

На переконання позивача, оскільки факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить більше трьох років, то вона має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII, зокрема, з урахуванням початкової величини зниження пенсійного віку (3 роки) у зв`язку із проживанням з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року у зоні гарантованого добровільного відселення, а всього на 6 років.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.27-28). В обґрунтування цієї позиції вказав, що умовою для призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку є факт постійного проживання чи роботи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом визначеного законом часу не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року. Документами, які були надані позивачем, підтверджено факт проживання (роботи) останньої у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року 01 рік 04 місяці 08 дні, бо не зараховано період навчання з 01 вересня 1987 року по 25 червня 1988 року у Луцькому середньому професійно-технічному училищі №10 та період роботи з 28 червня 1988 року по 14 лютого 2000 року у Відкритому акціонерному товаристві Луцький шовковий комбінат Волтекс, оскільки місто Луцьк не відноситься до території радіоактивного забруднення.

Відповідач 1 вважає, що позивач не підтвердила право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону №796-XII, а тому його рішення є законним, а підстави для його скасування відсутні.

У відзиві на позовну заяву відповідач 2 позовні вимоги також заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.31-33), зазначивши, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Чернігівській області прийняло рішення від 27 лютого 2024 року №65 про відмову у призначенні пенсії, оскільки період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року є недостатнім для зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ. Також зауважено на тому, що ГУ ПФУ у Волинській області не приймало жодних рішень стосовно позивача, тому відсутні підстави для задоволення вимог зобов`язального характеру.

У відповіді на відзив позивач підтримала доводи позову (а.с.39-41) й покликаючись на помилковість висновків ГУ ПФУ в Чернігівській області, просила врахувати, що довідкою органу місцевого самоврядування підтверджено період проживання з 01січня 1986 року по 30 серпня 1989 року та з 29 квітня 1991 року до цього часу в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення; реєстрація (прописка) під час навчання та роботи в іншому населеному пункті не змінювалася, бо не змінювалося фактичне місце проживання. Також видане їй у встановленому порядку уповноваженим органом посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не визнавалося недійсним.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.15).

20 лютого 2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, що не є спірним.

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Чернігівській області, рішенням якого від 27 лютого 2024 року №65 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки період проживання на території гарантованого добровільного відселення на 01 січня 1993 року становить 1 рік 04 місяці 08 днів (менше трьох років). До періодів проживання (роботи) на території радіоактивного забруднення не зараховано: період навчання з 01 вересня 1987 року по 25 червня 1988 року у Луцькому середньому професійно-технічному училищі №10 (відповідно до диплому серії НОМЕР_2 ), період роботи з 28 червня 1988 року по 14 лютого 2000 року у Відкритому акціонерному товаристві Луцький шовковий комбінат Волтекс (згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 ). Страховий стаж становить 31 рік 06 місяців 29 днів (а.с.7).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 26 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами).

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

За позицією ГУ ПФУ в Чернігівській області ОСОБА_1 не підтверджено право на зниження відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ пенсійного віку за поданими документами.

Однак суд із таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Як видно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.15 зворот) ОСОБА_2 (тепер Сліпчук) народилася в селі Судче Любешівського району Волинської області.

Відповідно до довідки Любешівської селищної ради від 16 лютого 2024 року №176 (видана на підставі погосподарських книг за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки, 2016-2020 роки, 2021-2025 роки) ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована у селі Судче Камінь-Каширського (в минулому Любешівського) району Волинської області з 01 січня 1986 року по 30 серпня 1989 року, з 29 квітня 1991 року та до цього часу (а.с.9), про що також наявний витяг з Реєстру територіальної громади від 19 лютого 2024 року (а.с.14 зворот).

12 травня 1991 року укладено шлюб позивачки із ОСОБА_3 , який відповідно до свідоцтва НОМЕР_5 (а.с.16) зареєстровано Судченською сільською радою.

З картки Т-2 Відкритого акціонерного товариства Луцький шовковий комбінат Волтекс видно, що ОСОБА_1 з 21 квітня 1992 року по 15 лютого 1995 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с.12-13).

Згідно з додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи село Судче Любешівського (тепер Камінь-Каширського) району Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд також враховує приписи пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ, за змістом яких до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Позивачу Волинською обласною державною адміністрацією 12 квітня 1993 року видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 (категорія 3) (а.с.15). Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи суду надано не було.

Тож наявність такого посвідчення підтверджує факт проживання або роботи станом на 01 січня 1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, оскільки наведена обставина є умовою для видачі посвідчення відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501 (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17 серед іншого зазначалось: Таким чином, право на пенсію відповідно до Закону №796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Наведене у сукупності вказує на помилковість висновків відповідачів про те, що ОСОБА_1 не проживала не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення. В протилежному випадку нівелюється її статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, який позивачу встановлений у визначеному законом порядку.

Отже, відмова відповідача ГУ ПФУ в Чернігівській області у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ носить формальний характер та не відповідає чинному законодавству.

Проживання ОСОБА_1 в населеному пункті, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року з огляду на наявність у позивача посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, є підставою для зниження пенсійного віку: на початкову величину - 3 роки (за період проживання на момент аварії, що підтверджується довідкою від 16 лютого 2024 року №176), і в загальному порядку на 1 рік за кожні два роки проживання, а всього на 6 років (максимальний).

Також відповідачем 1 встановлено наявність у ОСОБА_1 страхового стажу 31 рік 06 місяців 29 днів (а.с.36). Тобто, умова щодо страхового стажу для призначення з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку виконується.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 27 лютого 2024 року №65 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи досягнення позивачем віку 54 роки 25 лютого 2024 року та її звернення із заявою про призначення пенсії 20 лютого 2024 року, право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону №796-ХІІ та приписів статті 45 Закону №1058-IV у неї виникло з 26 лютого 2024 року (тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Водночас суд зазначає, що відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ була оформлена рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 27 лютого 2024 року №65, якому суд надав правову оцінку. У такому випадку саме рішення є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, яке необхідно визнати протиправним та скасувати. Суд зазначає, що визнання протиправним та скасування рішення органу Пенсійного фонду не потребує визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови в призначенні пенсії.

Суд при вирішенні вимог зобов`язального характеру також враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Чернігівській області. Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення від 27 лютого 2024 року №65, яке було прийняте ГУ ПФУ в Чернігівській області, то дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Чернігівській області, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача (вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23).

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання після її призначення. При цьому у суду відсутні підстави вважати, що після призначення пенсії позивачу ГУ ПФУ у Волинській області не проводитиме її виплату.

Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ у Волинській області заявлені безпідставно.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із задоволенням позову частково на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Чернігівській області необхідно стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн, сплата якого підтверджується квитанцією від 22 березня 2024 року №, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.6, 22).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, Чернігівська область, місто Чернігів, вулиця П`ятницька, будинок 83А, ідентифікаційний код юридичної особи 21390940), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 27 лютого 2024 року №65.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 26 лютого 2024 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк