Справа № 580/4027/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року справа № 580/4027/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю Золотоніський маслоробний комбінат до відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов товариства з додатковою відповідальністю Золотоніський маслоробний комбінат (далі позивач) до відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 02.04.2024 №071249 про застосування штрафу.

Позов мотивовано тим, що водій перед виїздом на маршрут здійснив всі необхідні дії, а саме: влаштував тахокарту у тахограф, пересвідчився, що він працює та перевірив наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. Тахограф транспортного засобу був належним чином повірений, що підтверджується протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. В акті №046296 від 06.02.2024, який був складений під час перевірки є пояснення водія про причини порушення, а саме, що до початку перевірки тахограф працював у звичному режимі, але при проведенні перевірки було виявлено припинення живлення на тахографі. В результаті обірваного ланцюга живлення електропроводки, водій не зміг надати роздруківку з тахографу режиму праці та відпочинку за 06.02.2024.

При цьому, при складанні акту, посадовими особами відповідача не було взято до уваги виконання водієм приписів Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, а саме, що водій від руки вказав дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі.

Позивач стверджує, що після виявлення і усунення недоліків в роботі електропроводки та електрообладнання пов`язаної з тахографом зміг вийняти роздруківку з тахографу та з`ясував, що тахограф працював декілька годин і припинив свою роботу, про що складено акт-заключення від 10 лютого 2024 року.

Позивач звернувся до відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області з листом №251 від 22 березня 2024 року, в якому просив приєднати до справи і вважати доказом копію тахокарги за 06.02.2024, де зазначено роботу тахографа і акт-заключення.

Однак, при розгляді справи не прийнято до уваги і до розгляду вищезазначені докази та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №071249 від 02 квітня 2024 року, у розмірі 17000 гривень.

Ухвалою суду від 24.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

14.05.2024 відповідач надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що відповідно до п.3,3 Інструкції №385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідач зазначає, що під час перевірки виявлено порушення позивачем ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», наказів МТЗУ № 340, 385 від 2010 р., а саме у водія транспортного засобу який обладнаний цифровим контрольним пристроєм (тахографом) не можливо отримати роздруківку з тахографу режиму праці та відпочинку водія за 06.02.2024. Тахограф не працює.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: має при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, шо використовують у даному тахограф та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення вантажних перевезень.

Позивач повинен виконувати вимоги пункту 6.1. Положення №340 та статті 34 Закону №2344-ІІІ, а водій повинен дотримуватись вимог п. 3.3 Розділу III Інструкції №385 та ст.48 Закону №2344-ІІІ, в тому числі мати роздруківку даних роботи тахографа, яка б відображала саме його режим праці та відпочинку і надавати їх для перевірки.

Факт відсутності на момент перевірки у водія позивача роздруківки даних роботи цифрового тахографа позивачем у своєму позові не заперечується.

Відповідач зазначає, що відповідно до п.6 протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 06.11.2023, який міститься в матеріалах справи, тахограф, установлений на транспортний засіб, ідентифікаційні ознаки якого наведено в пункті 5 цього протоколу, непридатний до експлуатації. Тобто даний протокол є підтвердженням того, що вже станом на 06.11.2023, тахограф встановлений у транспортний засіб марки відносно якого 06.02.2024 здійснювалася рейдова перевірка, був непридатний до експлуатації. Іншого протоколу, який би підтверджував, що станом на 06.02.2024 (день перевірки) тахограф був придатний до експлуатації (діючий) матеріали справи не містять.

Стосовно твердження позивача, що при складанні Акту, посадовими особами Відповідача не було взято до уваги виконання водієм приписів Інструкції №385, а саме, що водій від руки вказав дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовуються у даному тахографі, відповідач зауважує, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував такі його твердження.

Також відповідач звертає увагу, що водій позивача у разі дійсного своєчасного здійснення запису від руки даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі та пред`явлення його під час перевірки мав можливість викласти свої заперечення у акті із зазначенням цих обставин, проте будь-яких зауважень з цього приводу не зазначив. Крім того у позовній заяві позивач зазначає, що «водій не знав, що тахограф не працює до моменту перевірки, тому своєчасно не здійснив запис від руки щодо режиму роботи та відпочинку».

Позивачем на розгляд справи було надіслано тахокарту за 06.02.2024 (титульна сторона без звороту) в той час, коли до суду уже надано цю ж тахокарту, але уже із записами на звороті.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що за результатами здійснення 06.02.2024 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було виявлено, що о 23 год. 40 хв. на автодорозі М-05 Київ - Одеса (452 м. + 811 м) ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат» за допомогою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Scania НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажів згідно ТТН №1449 від 01.02.2024.

Під час перевірки виявлено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», наказів МТЗУ № 340, 385 від 2010 р., а саме у водія транспортного засобу, який обладнаний цифровим контрольним пристроєм (тахографом), не можливо отримати роздруківку з тахографу режиму праці та відпочинку водія за 06.02.2024. Тахограф не працює.

Відповідальність за порушення передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 48 цього Закону, а саме роздруківки з тахографу режиму праці та відпочинку водія за 06.02.2024., про що складено акт перевірки від 06.02.2024 №046296.

У поясненнях водія про причини порушення зазначено: «До початку перевірки тахограф працював, але при проведенні перевірки пропало живлення на тахографі».

За вказане порушення постановою відповідача від 02.04.2024 №071249 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням позивач звернувся в суд з позовом.

Надаючи правову спірному рішенню, суд врахував таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III).

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т.ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою КМУ від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок №1567), державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Суд встановив, що відповідач під час здійснення рейдової перевірки позивача вказаних вимог дотримався.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 16, 17 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Суд врахував, що в силу статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону №2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів відповідно до ч.2 ст.18 Закону №2344-ІІІ має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

На підставі ч.3 наведеної статті положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Згідно з п.1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 01.06.2010 №340 (далі Положення №340) це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Пунктом 6.1 Положення №340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з п.1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385) встановлено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у памяті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа k, характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу w, ефективного кола шини l, а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін адаптація тахографа до транспортного засобу, за визначенням ЄУТР, - калібрування; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для

роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно п.3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Відповідно п.6.3 Положення №340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Аналіз наведених норм вказує на те, що перевізник, який здійснює перевезення вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тонн, повинен обладнати автомобіль діючим та повіреним тахографом, у разі використання аналогового тахографа, водій транспортного засобу використовує тахокарти, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

Суд встановив, що у спірних правовідносинах вказаних вимог позивач не дотримався, що обґрунтовується таким.

Як установлено судом з матеріалів справи, зокрема з акту перевірки ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат» за допомогою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Scania НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажів згідно ТТН №1449 від 01.02.2024.

Під час перевірки виявлено, що у водія транспортного засобу, який обладнаний цифровим контрольним пристроєм (тахографом), не можливо отримати роздруківку з тахографу режиму праці та відпочинку водія за 06.02.2024. Тахограф не працює.

Отже, під час здійснення перевезення вантажів, позивачем, як автомобільним перевізником, не дотримано вищевказаних норм щодо забезпечення транспортного засобу діючим тахографом.

При цьому, відсутність діючого тахографа під час вказаного вище перевезення не заперечується позивачем.

Доводи позивача, що водій власноруч вказав дані щодо режиму роботи на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних тахографа, суд вважає необґрунтованими, оскільки ні під час перевірки, ні під час розгляду справи в суді такого доказу не надано.

Крім того, власноручне заповнення режиму роботи на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних тахографа, передбачено у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа.

Разом з тим, за фактичними обставинами справи, та поясненнями водія у акті перевірки, до початку перевірки тахограф працював, отже у власноручному заповненні водієм режиму роботи відсутня необхідність.

Стосовно наданих позивачем тахокарт, суд зазначає, що згідно з актом перевірка здійснена 06.02.2024 о 23 год. 40 хв.

Водночас, надана позивачем тахокарта свідчить, що аналоговий тахограф почав працювати (фіксуати рух) 06.02.2024 близько 10 години. При цьому, фіксація руху відбувалась до 24 години 06.02.2024.

Тобто під час перевірки тахограф був у робочому стані.

Крім того, за визначенням, наведеним в Інструкції №385, тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень.

Отже, тахокарта використовується в аналоговому тахографі, тобі як дані акту перевірки свідчать, що у спірному випадку транспортний засіб Scania ВЕ3272ВА обладнаний цифровим контрольним пристроєм (тахографом).

Вказане у сукупності свідчить, що надана позивачем копія тахокарти не використовувалась під час вищевказаного перевезення.

Крім того, відповідно до п.9 протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 06.11.2023 №UA-282 №000347R, який міститься в матеріалах справи, тахограф, установлений на транспортний засіб, ідентифікаційні ознаки якого наведено в пункті 5 цього протоколу, непридатний до експлуатації.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не спростовано порушення вищевказаних норм Закону №2344-ІІІ щодо забезпечення ведення обліку часу роботи та відпочинку водія.

Абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що санкція в абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ передбачає застосування штрафу за відсутність оформлення документів, передбачених законодавством, суд дійшов висновку, що встановлена відсутність у водія позивача роздруківки даних роботи цифрового тахографа або даних щодо режиму роботи та відпочинку під час здійснення вантажних перевезень є наслідком застосування до нього санкції, передбаченої вказаною нормою.

Тому спірне рішення прийняте в межах та у спосіб, передбачений законодавством, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а сплачений позивачем судовий збір поверненню відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову товариства з додатковою відповідальністю Золотоніський маслоробний комбінат відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ