Справа № 607/3803/24
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2024 Справа №607/3803/24 Провадження №2-а/607/120/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нюні О.І., представника відповідача Климчук О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Нюню О.І., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1415681 від 11.02.2024 згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що викладені обставини, які відображені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Крім цього, працівниками поліції не надано доказів того факту, що позивач керував транспортним засобом без ременя безпеки.

Також, в обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказав, що бланк постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності заповнений нерозбірливим почерком і позивача під час винесення оскаржуваної постанови не було ознайомлено із його правами та обов`язками та не надано можливості реалізувати право на правничу допомогу.

Зважаючи на те, що обов`язок доведення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху та вчиненні адміністративного правопорушення покладено на відповідача, в той час як відсутні докази вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, представник позивача просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕНА №1415681 від 11.02.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

Представником відповідача подано відзив на позовну із змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього, оскільки візуальна інформація відеофіксації та пояснення ОСОБА_1 відображають факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а також місце вчинення такого правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні щодо позову заперечив з підстав наведених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11.02.2024 поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області старшим сержантом ОСОБА_2 була винесена постанова серії ЕНА №1415681 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 11.02.2024 о 08 год. 51 хв в м. Тернополі по проспекту Злуки водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Хонда Акорд державний номерний знак НОМЕР_1 обладнаним засобам пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки чим порушив п. 2.3 в ПДР, тобто мало місце порушення правил користування ременями безпеки.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.3 ч.1ст.23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 5 статті 121 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, відповідачем до відзиву долучено диск із відеозаписом із нагрудної камери інспектора поліції та відеореєстратора патрульного автомобіля.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він керував транспортним засобом марки Хонда Акорд державний номерний знак НОМЕР_1 обладнаним засобом пасивної безпеки та не був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 (в) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Диспозиція ч.5 ст.121 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п.2.3 (в) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Оглядом відеозапису із нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що екіпажем патрульної поліції був помічений транспортний засіб Хонда Акорд державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який на думку працівників поліції порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, так як рухаючись по другорядній дорозі при повороті праворуч не надав дорогу транспортному засобу марки «Toyota», який рухався по головній дорозі, та змусив водія різко гальмуватищоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію.

Із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що в ході з`ясування обставин щодо порушення ОСОБА_1 п. 16.11 Правил дорожнього руху, працівником поліції о 08 год. 56 хв. 19 сек. було задане питання ОСОБА_1 про те, чому він не користується ременем безпеки, на що останній відповів що поспішає до пацієнта.

Крім цього, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції о 08 год. 57 хв. 57 сек. в автомобілі Хонда Акорд державний номерний знак НОМЕР_1 на місці для сидіння водія зафіксовано використання «заглушки» в замку для ременя безпеки.

З цих підстав, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил користування ременями безпеки.

Таким чином, з огляду на вище зазначене, притягнення позивача до відповідальності відбулось без порушення вимог чинного законодавства, згідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 та іншим відомчих актів.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача викладені в позовній заяві про те, що працівники поліції без законних причин зупинили автомобіль Хонда Акорд державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки із запису відеореєстратора патрульної машини поліції вбачається, що у працівників поліції були підстави вважати, що водієм ОСОБА_1 порушені вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, а тому запинка працівниками поліції автомобіля Хонда Акорд державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 відповідала положенням п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» яким передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Посилання представника позивача на те, що бланк постанови у справі про адміністративне правопорушення заповнено нерозбірливим почерком не заслуговують на увагу, оскільки із долученої до позовної заяви копії оскаржуваної постанови є можливим її прочитати та з`ясувати її зміст.

Твердження представника позивача про те, що позивачу під час притягнення його до адміністративної відповідальності працівниками поліції не було роз`яснено права та не забезпечена право на правову допомогу адвоката не заслуговують на вагу, оскільки із відеозапису із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що о 09 год. 01 хв. 36 сек. працівник поліції роз`яснює водію ОСОБА_1 його права, в тому числі право на юридичну допомогу, зокрема право на адвоката.

Посилання представника позивача на незабезпечення права на адвоката не заслуговує на увагу, оскільки працівники поліції о 09 год. 01 хв. 36 сек. роз`яснили позивачу його права та лише о 09 год. 48 хв. оголосили ОСОБА_1 винесену щодо нього оскаржувану постанову, а тому суд вважає, що у ОСОБА_1 було достатньо часу забезпечити участь адвоката при розгляді щодо нього справи про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п.2.3 (в) ПДР України, а саме порушення правил користування ременями безпеки, що доводиться відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції та поясненнями самого ОСОБА_1 , які є належними, допустимими та законними засобами доказування вини позивача у порушення Правил дорожнього руху та вчиненні адміністративного правопорушення, відповідно до положень ст. 251 КупАП.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП. Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.5 ст.121 КУпАП, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, заперечення позивача щодо безпідставності винесення постанови спростовуються вищевказаними доказами. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач повинен довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч.1 ст.8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано і таких не здобуто судом в ході розгляду справи по суті. Приймаючи рішення, суд враховує, що визначений правовою нормою ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позову без задоволення.

Також відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати, а саме судовий збір йому не відшкодовується.

Керуючись ст.ст.2, 9, 72, 77, 143, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 121-3, 126, 247, 251, 252 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1415681 від 11.02.2024, залишити без змін.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нюня Олександр Ігорович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич