Справа № 600/4669/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/4669/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Байцар Ігор Богданович до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання протиправним розпорядження та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Байцар Ігор Богданович до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (відповідач - 2) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області виплатити ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком грошову допомогу у poзмipi десяти місячних пенсій станом на день її призначення;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у poзмipi десяти місячних пенсій як працівнику охорони здоров`я зі стажем роботи на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, понад 30 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.05.2023 позивач звернулася до Головного управління пенсійного фонду України у Чернівецькій області із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, на яку вона має право відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №I058-IV). Однак відповідач листом №2400-1706-8/21669 від 01.06.2023 повідомив їй про те, що ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 25.05.2023 №161 про відмову у виплаті такої грошової допомоги.

Свою відмову відповідач аргументував тим, що згідно даних, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутні відомості про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачки з серпня 2022 року по момент виповнення пенсійного віку.

Вказані дії відповідача позивач вважає протиправним, оскільки посаду медсестри віднесено до середнього медичного персоналу. Відповідно до Переліку №909 КНП Красноїльська амбулаторія загальної практики сімейної медицини є комунальним закладом охорони здоров`я, робота в якому дає право на пенсію за вислугу років.

Щодо відсутності відомостей про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачки з серпня 2022 року по момент виповнення пенсійного віку, позивач зазначала, що така ситуація склалася у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , була незаконно звільнена з роботи в липні 2022 року, після чого була поновлена судом на посаді з моменту незаконного звільнення. Проте при оскарженні звільнення вона не ставила позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому поновивши її на роботі, суд не стягнув заробіток за вказаний період, внаслідок чого роботодавець не нарахував і не сплатив єдиний соціальний внесок.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.07.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погоджуючись з позовними вимогами, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що 18.05.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про перерахунок пенсії та призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. При перевірці документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області встановлено, що на дату звернення за перерахунком пенсії заявниця права на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій не має, оскільки в даних, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з серпня 2022 року по момент виповнення пенсійного віку.

На цій підставі, Головним управлінням пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення від 25.05.2023 №161 про відмову в перерахунку пенсії та призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки в даних, які містяться в реєстрі застрахованих осіб, відсутні відомості про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На думку Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, ним правомірно прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії та призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області також зазначило, що за принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.05.2023, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 25.05.2023 прийнято рішення за №161 про відмову в перерахунку пенсії та призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області додатково повідомило позивача про прийняте рішення листом від 01.06.2023 № 2400-1706-8/21669.

Вказував, що при перевірці документів позивача органом Пенсійного фонду України встановлено, що на дату звернення за перерахунком пенсії заявниця права на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій не має, оскільки в даних, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з серпня 2022 року по момент виповнення пенсійного віку.

Вважає, що діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, розрахунок стажу здійснений згідно вимог чинного законодавства, тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Не погоджуючись із відзивом на позовну заяву, позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому послалась на те, що згідно записів в трудовій книжці її трудовий стаж на посаді медичної сестри у комунальних закладах охорони здоров`я, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, становить 41 рік, що відповідає вимогам, встановленим законом для виплати такої допомоги.

Позивач наголошувала на тому, що чинним законодавством серед умов, дотримання яких є необхідним для виплати грошової допомоги, згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не передбачено обов`язку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до моменту досягнення пенсійного віку, а тому на думку позивача, відмовляючи в призначенні вказаної виплати з підстав, що не передбачені нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

18.05.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про перерахунок пенсії та призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 25.05.2023 №161 відмовлено у задоволенні заяви позивача, у зв`язку із тим, що в даних, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з серпня 2022 року по момент виповнення пенсійного віку.

Листом від 01.06.2023 №2400-1706-8/21669 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомлено позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області рішення.

Не погоджуючись із рішенням про відмову y призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.

Визначення принципів, засад і механізмів функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно п. 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" , і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами п. 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 7 Порядку №1191 встановлено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.08.2019 по справі №724/579/17, від 20.02.2019 по справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 по справі №466/5637/17, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення.

Отже, особливістю цього виду пенсії є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи за спеціальністю при залишенні роботи.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Перелік №909).

Відповідно до Переліку №909 до галузі охорони здоров`я відносяться лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) в таких закладах та установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Згідно примітки 2 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до примітки 3 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Визначення поняття "заклад охорони здоров`я" міститься у ст. 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" №2108-XII від 19 листопада1992 року, згідно з якою це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України та ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з п. 1 та п. 2 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей зазначених у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 позивач працював в закладах охорони здоров`я на посаді медсестри, що дає право на пенсію за вислугу років.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача, 26.07.2022 позивача звільнено з роботи, у зв`язку із скороченням штату працівників.

Рішенням Чернівецького апеляційного суду від 23.03.2023 по справі №22-ц/822/234/23 визнано незаконним та скасовано наказ в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області №61 ЗВ від 13 липня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади медичної сестри ЗПСМ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. Поновлено ОСОБА_1 на посаді медичної сестри ЗПСМ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецькийцентр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь Держави судовий збір у розмірі 2481 грн, у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 допущено до негайного виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана відмова відповідача, обґрунтована відсутністю в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відомостей про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При наданні оцінки таким аргументам оскаржуваної відмови відповідача суд зазначає, що такі є безпідставними та необґрунтованими, а тому такі суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

За визначенням ст. 1 Закону №1058 страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ст. 20 Закону №1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст. 106 Закону №1058, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Факт ненадходження відрахувань із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду України, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу роботи.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а тому зазначене не може бути підставою для відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.

При цьому суд погоджується із доводами позивача щодо того, що серед умов, дотримання яких є необхідним для виплати грошової допомоги, згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не передбачено обов`язку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до моменту досягнення пенсійного віку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 25.05.2023 №161 щодо відмови y призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним, а тому наявні підстави для його скасування.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо протиправності оскаржуваного рішення та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, щодо позовних вимог зобов`язального характеру, то суд зазначає, що прийнявши рішення про зобов`язання органу Пенсійного фонду здійснити призначення i виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у poзмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-l розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суд здійснить втручання в дискреційні повноваження компетентного органу, який наділений виключними повноваженнями на прийняття такого рішення, що є неприпустимим.

Виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення.

З огляду на викладене, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у poзмipi десяти місячних пенсій як працівнику охорони здоров`я зі стажем роботи на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, понад 30 років, - задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача не свідчать про законність вчинених ним дій.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення основних позовних вимог, щодо яких фактично виник спір, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Байцар Ігор Богданович до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання протиправним розпорядження та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 25.05.2023 №161 щодо відмови y призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

5. В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 );

Відповідач- 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (площа Центральна, буд. 3, м. Чернівці, 58002, )

Відповідач- 2- Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, ).

Суддя В.О. Григораш