Справа № 280/1413/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2024 року м. Дніпросправа № 280/1413/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2024 (суддя першої інстанції Семененко М.О.) в адміністративній справі №280/1413/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови в підготовці та надсиланні довідок про розміри грошового забезпечення до ГУ ПФУ та на адресу позивача відповідно до вимог пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року станом на 01 січня 2023 року (прожитковий мінімум - 2684 грн.) з урахуванням премії 140% та станом на 01 лютого 2023 року з урахуванням премії 390%; зобов`язання виготовити та надіслати дві довідки про розмір грошового забезпечення до ГУ ПФУ в м. Запоріжжі та на адресу позивача: 1) перша довідка про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року (ПМ-2684 грн. з урахуванням премії 140%); 2) друга довідка про розмір грошового забезпечення - станом на 01 лютого 2023 року (ПМ- 2684 грн. з урахуванням премії 390%); відповідно до вимог пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року та ст. 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ (ПМ) прожитковий мінімум станом на 01 січня 2023 встановлений у розмірі 2684 грн. та відповідно до окремого доручення МОУ (п. 1.2 Додатків 1, 2 №2683/з від 04 лютого 2023 року), (додатку 1 - збільшення розміру премії з 01 січня 2023 року до 140%), (додатку 2 - збільшення розміру премії до 390%) і ст. ст. 43 і 63, 51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із урахування усіх видів грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років, додаткові види грошового забезпечення: надбавка за особливості проходження служби, служба в умовах режимних обмежень, премія (визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України №704, який встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» для подальшого нарахування (перерахунку) і виплаті пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2023 року в справі № 280/1413/23 скасовано, ухвалено нове рішення яким позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 та обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2023 року основного розміру пенсії.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 та обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для здійснення обчислення та перерахунку з 01 січня 2023 року основного розміру пенсії.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

01.04.2024 ОСОБА_1 подав заяву про встановлення судового контролю на виконання судового рішення по справі №280/1413/23.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2024 заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вказував, що суд невірно не розглянув його заяву про встановлення судового контролю. Позивач вказував, що відповідачем неповно виконано рішення суду, фактично ухилився від виконання.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви, яка подана на стадії виконання судового рішення заявницею не додано доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно статті 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно із ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 р. в справі № П/9901/736/18 встановлено, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Відповідно до правової позиції, викладеної в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 13.01.2000 р. по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28.10.1998 р. по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії", надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми може призвести до позбавлення заявників права доступу до суду і завадити розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що не може бути єдиною та безумовною підставою для повернення позовної заяви не надання позивачем доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Апеляційний суд вказує, що вимоги статті 167 КАС України передбачають повернення заяви без розгляду тільки за умови наявності недоліків, які не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою.

Крім того, судом першої інстанції не вмотивовано чому такий недолік унеможливлює розгляду заяви ОСОБА_1 .

Так, Верховний Суд неодноразово вказував, що застосовуючи процесуальні норми суди мають керуватися принципом розумності, відповідно до якого застосування цих норм має бути спрямованим на досягнення легітимної мети, уникаючи надмірного формалізму, що може порушувати право особи на доступ до суду.

Вищевказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 лютого 2023 року у справі №580/5209/22.

Також, Верховний Суду у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 звернув увагу на те, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно із статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2024, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 5, 169, 243, 271, 283, 308, 311, 320, 322 , 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2024 в адміністративній справі №280/1413/23 скасувати.

Справу № 280/1413/23 направити до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили 06 червня 2024 року та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11 червня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров