Справа № 280/3212/24
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Справа № 280/3212/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ),

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.01.2024 року, що була зареєстрована відповідачем 04.01.2024 року за вх. №11016/Ю;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.01.2024 року, що була зареєстрована відповідачем 04.01.2024 за вх. №11016/10.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою стосовно надання йому дозволу на зміну місця проживання зі зняттям з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина, заява зареєстрована відповідачем 04.01.2024. Вказує, що 08.02.2024 також направив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву, за змістом якої повідомляв про те, що його не було проінформовано про рішення, про зняття з військового обліку, у термін визначений законодавством та просив надати відповідь по суті його заяви від 03.01.2024 року. Стверджує, що станом на 27 березня 2024 року позивач не отримав ані рішення/відповіді за результатами розгляду його заяви від 03.01.2024 щодо зняття з військового обліку військовозобов`язаних, у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон, ані відповіді щодо розгляду його повторного звернення від 08.02.2024 року. Вважає, бездіяльність відповідача, у вигляді ненадання відповідного рішення за результатами розгляду заяви позивача протиправною. З огляду на викладене, просить задовольнити позов.

Відповідач подав відзив на позовну заяву вх. № 21348 від 03.05.2024, в якому вказує, що на заяву від 03.01.2024 року військовозобов`язаного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 надана відповідь від 31.01.2024 року за вихідним №Ю/553 про те що, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Зазначає, що 18.04.2024 року за вихідним № Ю/2000/1 на адресу позивача було направлено листа про те, що листом від 17.04.2024 року із ІНФОРМАЦІЯ_5 було повідомлено начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що чинним законодавством не передбачені підстави та порядок надання керівником відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у воєнний час дозволу військовозобов`язаному на виїзд з місця постійного проживання за межі України. А тому, вважає, що на теперішній час, не має підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 від 03.01.2024. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 15.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/3212/24.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою стосовно надання йому дозволу на зміну місця проживання зі зняттям з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина.

Листом від 31.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачу повідомлено, що, зокрема, з метою об`єктивного та неупередженого прийняття рішення за заявою, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 подано відповідний рапорт про необхідність отримання роз`яснень щодо підстав та порядку видачі військовозобов`язаним дозволів на виїзд з місця постійного проживання на строк більше трьох місяців за межі України. Вказано також, що після надходження на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 вищезазначених відповідних роз`яснень з ІНФОРМАЦІЯ_7 , буде прийнято рішення за заявою ОСОБА_1 від 03 січня 2024 року.

08.02.2024 року позивач направив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву, за змістом якої повідомляв про те, що його не було проінформовано про рішення, про зняття з військового обліку, у термін визначений законодавством та просив надати відповідь по суті його заяви від 03.01.2024 року.

Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви та з вимогою вчинити дії, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та третьої статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ (далі - Закон № 3857-ХІІ) № 3857-ХІІ оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2016 № 816 затверджено Порядок провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання, який визначає процедуру прийому і розгляду заяв про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання, прийняття за ними рішень та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до пункту 4 розділу IV згаданого Порядку у разі прийняття рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання територіальний орган ДМС у строк не пізніше п`яти робочих днів інформує заявника про прийняте рішення та строк його дії, а також про те, що заявнику необхідно: зняти з реєстрації своє місце проживання в Україні, надати територіальному органу ДМС паспорт громадянина України і паспорт громадянина України для виїзду за кордон для проставляння в них штампа про оформлення виїзду за кордон на постійне проживання, зразок якого наведено у додатку 6 до цього Порядку, або внесення відповідної інформації до безконтактного електронного носія, який імплантовано у паспорт громадянина України у формі картки. У разі наявності в особи, яка виїжджає за кордон на постійне проживання, двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон надаються обидва такі паспорти; отримати довідку органу державної фіскальної служби про сплату податку на доходи фізичних осіб та про відсутність податкових зобов`язань з такого податку, яка подається до органів митного контролю під час перетинання митного кордону України та є підставою для проведення митних процедур.

Судом встановлено, що Головне управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області 15.12.2023 прийняло рішення щодо оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання ОСОБА_1 .

У зв`язку з виконанням зазначеного рішення ГУ ДМС в Запорізькій області про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання, позивачу необхідно зняти з реєстрації своє місце проживання в Україні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі - Порядок №265), яким визначено механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Відповідно до пункту 50 Порядку №265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, на підставі заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником).

Відповідно до пункту 57 Порядку №265 у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особа подає, серед іншого:

військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю облік або перебувають на військовому обліку);

рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання, прийняте відповідним територіальним органом ДМС, або рішення про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном, прийняте відповідною закордонною дипломатичною установою України, у разі зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи у зв`язку з оформленням їй документів для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном.

Стаття 65 Конституції України визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ, у редакції на час звернення позивача із заявою) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У статті 33 Закону №2232-ХІІ зазначено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 37 Закону №2232-ХІІ зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які вибули на строк більше трьох місяців за межі України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 1487), яким визначено механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (підприємства, установи та організації).

В пункті 22 Порядку № 1487 зазначено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Із змісту абзацу 2 пункту 29 Порядку № 1487 слідує, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, які вибувають за межі України на постійне місце проживання або на строк більше трьох місяців, направляються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки для зняття з військового обліку та вилучення військово-облікових документів.

Згідно з пунктами 53, 54, 79 Порядку № 1487 зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які виїжджають за кордон на строк більше трьох місяців, здійснюється після особистого прибуття їх до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки з документами, що підтверджують виїзд за кордон. Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які виїжджають за кордон на строк до трьох місяців, з військового обліку не знімаються.

Органи реєстрації, зокрема, здійснюють реєстрацію/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів з урахуванням вимог щодо реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Відповідно до абзацу 1 пункту 81 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пункті 15 згаданого Порядку). При цьому, взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 згаданого Порядку.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ № 64/202), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому указами Президента України продовжено строк дії воєнного стану в Україні. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. ст. 30 34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, в тому числі статтю 33 щодо свободи пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частина шоста статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі - Закон №3543-XII) визначає, що громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій згаданої статті.

У частині четвертій статті 37 Закону №2232-ХІІ зазначено, що у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного органу комплектування та районного (міського) територіального центру соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Так, судом встановлено, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про зняття з військового обліку від 03.01.2024.

При цьому, позивач посилається на те, що відповідачем не було надано відповідне рішення за результатами розгляду заяви, чим вчинено протиправну бездіяльність.

Оцінюючи дії відповідача щодо розгляду заяви позивача про звільнення з військового обліку, суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач листом від 31.01.2024 повідомив позивача про те, що за його заявою, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 подано відповідний рапорт про необхідність отримання роз`яснень щодо підстав та порядку видачі військовозобов`язаним дозволів на виїзд з місця постійного проживання на строк більше трьох місяців за межі України. Після надходження на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 вищезазначених відповідних роз`яснень з ІНФОРМАЦІЯ_7 , буде прийнято рішення за заявою від 03 січня 2024 року.

Надалі, до відзиву відповідачем було долучено лист від 18.04.2024 вих. № ю/2000/1, підписаний начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , де зазначено, що листом від 17.04.2024 року № 1124/2955 ІНФОРМАЦІЯ_5 було повідомлено начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що чинним законодавством не передбачені підстави та порядок надання керівником відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у воєнний час дозволу військовозобов`язаному на виїзд з місця постійного проживання за межі України. Таким чином, на теперішній час, не має підстав для задоволення заяви від 03.01.2024 року військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Вказано також про порядок оскарження зазначеного рішення.

Тобто, фактично лист від 18.04.2024 вих. № ю/2000/1 містить рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 .

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 та прийнято відповідне рішення після отримання відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що відповідач не допустив протиправної бездіяльності щодо розгляду заяви позивача про зняття з військового обліку.

Одночасно, суд зауважує, що правомірність рішення за результатами розгляду заяви не входить в предмет цього спору, тому суд не надає йому оцінку у даній справі.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Згідно з нормою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13 червня 2024 року.

Суддя Л.Я. Максименко