Справа № 531/848/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 р.Справа № 531/848/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 09.05.2024 (головуючий суддя І інстанції: Попов М.С.) по справі № 531/848/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1681977 від 17.03.2024;

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що на вимогу працівника поліції зупинитися та надати документи позивач зупинився, проте оскільки відповідачем не доведено підстав зупинки вважає таку зупинку протиправною, а тому він не мав обов`язку надавати працівнику поліції документи, що посвідчують особу.

Повідомлення поліцейським, що причиною зупинки транспортного засобу є порушення п.8.4 ПДР, а саме рух транспортного засобу в межах дії знаку 3.41 без зупинки безпідставно, оскільки жодних доказів вчинення позивачем цього порушення не надано. Про інші підстави зупинки транспортного засобу позивача, працівник поліції не повідомив.

Також зазначає, що спірна постанова містить ще одну підставу для зупинки транспортного засобу, а саме: рух транспортного засобу з номерним знаком, який закритий сторонніми предметами, а саме решіткою, чим порушено п. 2.9 ПДР України про яку відповідач не повідомив ОСОБА_1 .

Крім того, інспектором поліції порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме не роз`яснено позивачу його прав, не надано можливості скористатись правовою допомогою.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 09.05.2024 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що про порушення п. 2.9 ПДР України інспектор поліції не повідомляв позивача, а тому вказані обставини не можуть вважатись правомірною підставою для зупинки ТЗ та вимоги надати документи на перевірку, а тому відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Щодо порушення п.8.4 ПДР України, вказує, що судом першої інстанції враховано наданий відповідачем суду відеозапис, яким зафіксовано проїзд ТЗ позивача на дорожній знак 3.41 без зупинки.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги, що спірна постанова не містить посилань на технічний засіб, яким здійснено вищенаведений відеозапис, отже такий не є належним доказом вчинення позивачем правопорушення, тоді як інших доказів матеріали справи не містять.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки порушенню інспектором поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині не роз`яснення позивачу прав та не надання можливості скористатися правовою допомогою.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказує, що факт керування позивачем транспортним засобом з номерним знаком, закритим сторонніми предметами, а саме решіткою, рух ТЗ в межах дії знаку 3.41 без зупинки та не надання на вимогу працівника поліції документів підтверджено відеозаписами, а отже постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 17.03.2024 поліцейським відділу поліції № 3 (м. Карлівка) Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області сержантом поліції Близнюком В.М. складено постанову серії ЕНА № 1681977, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126,ч.1 ст.122, 36, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1 190,00 грн (а.с. 9-10).

Згідно постанови, 17.03.2024 о 16:36 у с. Попівка, дорога Полтава Красноград (блокпост), 32 км, водій здійснював рух транспортним засобом ВАЗ 211040 д.н.з. НОМЕР_1 з номерним знаком, який закритий сторонніми предметами, а саме решіткою та при цьому не виконав вимогу д.з. 3.41 «контроль», здійснивши рух не зупиняючи транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 8.4 «в» ПДР України, ч. 1 ст. 122 КУпАП, та не пред`явив поліцейському посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги пп. 2.4 та 2.1 «а» ПДР України, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Об`єднано згідно ст. 36 КУпАП. Водій порушив п. 2.9 «в» ПДР України керування водієм ТЗ з номерним знаком, закритим ін. предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та законність дій щодо винесення оскаржуваної постанови.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу, зокрема з номерним знаком, що не відповідає встановленим зразкам або вимогам, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем надано до суду DVD-RW диск з відеозаписами з відеореєстратору автомобіля та нагрудної камери.

Щодо порушення позивачем п. 2.9 «в» ПДР України.

Так, відповідно до п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Таким чином, ПДР України встановлено заборону на користування транспортними засобами з номерними знаками, які закриті іншими предметами чи забрудненими, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Факт керування позивачем транспортним засобом із закритим номерним знаком підтверджений відеозаписом з нагрудної камери.

Відеозапис фіксує рух ТЗ під керуванням позивача, на номерному знаку якого міститься решітка, тобто сторонній предмет, який не передбачений конструкцією номерного знаку та який ускладнює його ідентифікацію. Після зупинки ТЗ поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що на номерному знаку автомобіля встановлено сторонній предмет, а саме решітку, що заборонено нормами ПДР України.

Колегія суддів зауважує, що спірна постанова містить посилання на нагрудний відеореєстратор, яким здійснено відеозаписи, а тому останні є належними доказами на підтвердження вчинення позивачем правопорушення.

Слід наголосити на тому, що зміст п. 30.2 ПДР України, визначає, що забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Отже, п. 30.2. ПДР України заборонено будь-яке закриття номерного знака.

З урахуванням наведеного, вірним є висновок суду першої інстанції про доведеність відповідачем вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.9 «в» ПДР України, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121-1 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що поліцейський не повідомляв водія про порушення ним п. 2.9 «в» ПДР України спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери.

Щодо порушення позивачем пунктів 2.1 «а», 2.4 ПДР України.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.4 «а» ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано відмову позивача надати документи для перевірки, зокрема, посвідчення водія, що свідчить про доведеність відповідачем вказаного порушення позивачем та правильність висновків суду першої інстанції щодо правомірності притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Доводи апелянта про безпідставність зупинки його транспортного засобу за відсутності порушення ним ПДР України, колегія суддів вважає помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

З відеозапису вбачається, що поліцейським роз`яснено позивачу підстави зупинки ТЗ, а саме: не виконання водієм вимог знаку 3.41 та наявність на номерному знаку стороннього предмету, який не передбачений конструкцією номерного знаку та який ускладнює його ідентифікацію.

З урахуванням наведеного, вимога поліцейського зупинити транспортний засіб та надати документи для перевірки, зазначені в пункті 2.1 ПДР України відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи апелянта про відсутність у нього обов`язку надавати документи для перевірки з огляду на не доведеність працівником поліції законності зупинки транспортного засобу не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів, не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зокрема, посвідчення водія.

Колегія суддів зауважує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Вказані правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 10.09.2019 у справі № 537/2324/17.

Щодо порушення п. 8.4 «в» ПДР України.

Відповідно до п. 8.4 «в» ПДР України дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пункт 3.41 розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України передбачає, що дорожній знак «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «контроль», здійснивши рух не зупиняючи транспортний засіб.

Про вказані обставини, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 під час зупинки автомобіля, що вбачається з відеозапису з нагрудної камери.

В свою чергу, рух транспортного засобу ВАЗ 211040 д.н.з. НОМЕР_1 в межах дії знаку 3.41 без зупинки зафіксовано на відеореєстратор транспортного засобу поліцейських.

Суд першої інстанції врахував вищенаведений доказ на підтвердження вчинення позивачем порушення п. 8.4 «в» ПДР України, водночас не звернув уваги, що в спірній постанові не зазначено інформації про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статей 73, 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи відсутність в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а також відомостей, щодо проведення фіксування на відеореєстратор автомобіля, наданий відповідачем відеозапис не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного порушення, що полягало у не виконанні вимог дорожнього знаку 3.41 «контроль».

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 24.01.2019 по справі № 428/2769/17, від 13.02.2020 по справі № 524/9716/16-а, від 19.02.2020 по справі № 607/3394/17.

Інших належних та допустимих доказів в підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 вищенаведеного правопорушення відповідачем не надано.

Отже, факт вчинення позивачем порушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП відповідачем не доведено належними доказами.

Разом з тим, варто зауважити, що за правилами статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Судом встановлено, що відповідачем притягнуто позивача до відповідальності за порушення ч.1 ст.122, ч. 1 ст.126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, проте стягнення накладено за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, враховуючи ст. 36 КУпАП.

Отже, накладення відповідачем стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених є обґрунтованим, навіть коли факт порушення п. 8.4 «в» ПДР України в частині не виконання вимог дорожнього знаку 3.41 «контроль» не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Вказані правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 10.09.2019 у справі № 537/2324/17.

Щодо тверджень апелянта про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині не роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та позбавлення права на захист, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. ч. 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши відеозапис з нагрудної камери, судом першої інстанції вірно встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським встановлено особу позивача, роз`яснено йому права, з`ясовано обставини правопорушення та вислухані пояснення позивача.

При цьому, жодних клопотань під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, щодо необхідності залучення до розгляду справи захисника позивачем не заявлялось.

Більш того, в той час, коли поліцейський намагався роз`яснити позивачу права, останній сперечався з ним, в подальшому закрив вікно і відмовився його заслуховувати, що вбачається як з відеозапису з нагрудної камери так і з відеозапису, наданого позивачем.

Отже, судом не встановлено обставин, які б давали підстави стверджувати про порушення поліцейським процедури розгляду адміністративної справи.

Враховуючи викладене, постанова від 17.03.2024 прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 315, 316, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 09.05.2024 по справі № 531/848/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова