Справа № 420/31283/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дії, зобов`язання зарахувати періоди роботи до загального трудового стажу і до пільгового страхового стажу та призначення пенсії з дня виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив суд:

(1). Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними і зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу і до пільгового страхового стажу, як трактористу-машиністу, за календарний період з 01.01.1985 по 25.10.1995 колгоспника згідно з вихододнів для призначення пенсії, як трактористу-машиністу період роботи, зазначений згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , заповненої 10.01.1985, під № 1 від 01.01.1985 про прийняття його в члени колгоспу ім. Леніна Пологовського району Запорізької області і направлення на роботу трактористом Наказом № 1 від 29.01.1985, під № 2 від 25.10.1991 про виведення з членів колгоспу за власним бажанням Наказом № 8 від 25.10.1991 і зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з дня виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач звернув увагу, що в липні 2023 року він вичерпав всі можливості у позасудовому порядку підтвердити пільговий стаж, а тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом, оскільки неможливо підтвердити іншим шляхом пільговий стаж на підставі записів трудової книжки. При цьому, позивач наголосив, що він немає змоги отримати довідку з тимчасово окупованої території з березня 2022 року і до теперішнього часу російськими військами в ході вторгнення росії на Україну. Також позивач зазначив, що записи у його трудовій книжці щодо спірного періоду зроблені чітко, розбірливо, не мають виправлень, неточностей, а тому не потребують додаткового підтвердження.

(б) Позиція Відповідача

12.12.2023 від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, представник відповідача звернув увагу, що при вирішенні питань пенсійного забезпечення трактористів слід в кожному конкретному випадку підходити з позиції питомої ваги фактично виконуваних трактористом машиністом цих робіт, які мають належність до виробництва сільськогосподарської продукції (вивезення та внесення добрива, тобто зайнятість в польових умовах та ін.) Працівникам с/г підприємств, безпосередньо зайнятих у виробництві с/г продукції, згідно з положення про оплату праці після закінчення виробничого циклу, як правило, нараховується доплата по кінцевих результатах роботи, перевіряється факт виплати польового забезпечення. Дані відомості мають міститись в товарно-транспортних накладних, або зазначені в посадових обов`язках. Перевіряється факт зайнятості за основним місцем роботи чи за сумісництвом. Такі дані містяться в первинних документах роботодавця. При цьому, визначальними обставинами для встановлення пільгового характеру спірного стажу є: встановлення факту роботи позивача на посаді тракториста-машиніста; встановлення безпосередньої зайнятості позивача у виробництві с/г продукції.

Так, представник наголосив, що жодних допустимих доказів, передбачених п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 позивач до Головного управління під час звернення за призначенням пенсії не надав.

18.03.2024 від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Щодо спірного в рамках даної справи періоду роботи позивача представник відповідача зазначив, що він не зарахував його до страхового стажу, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві. При цьому, відповідач зазначив, що період роботи в колгоспі після 01.01.1965 зараховується при умові, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю, тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4.

Крім того, представник зазначив, що основний документ про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. У випадку відсутності трудової книжки колгоспника, або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарств, в якому набуто стаж.

ІІІ Процедура та рух справи

20.11.2023 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.02.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд залучив Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до участі у справі, як другого відповідача, розпочав розгляд справи спочатку.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

03.05.2023 позивач вперше звернувся до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, та прийнято рішення № 93 від 10.05.2023, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

31.05.2023 Комісія з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, підтвердила право позивача у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 13.04.1993 по 18.01.1996, з 26.04.1997 по 17.02.2014 на посаді механізатора в ПСП «Визирка» (КСП «Агрофірми «Визирка») відповідно до пп.3 п.2 ст.114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час роботи у роки, в яких не виконаний без поважних причин встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, зараховувати до страхового та пільгового стажу за фактичною тривалістю. Періоди роботи трактористом-машиністом з 2004 року зарахувати до пільгового стажу з урахуванням даних про сплату страхових внесків. Відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 19.01.1996 по 25.04.1997 на посаді бригадира тракторної бригади, оскільки відсутня інформація про те, що заявник в такий період виконував роботу механізатора та не був звільнений з вищевказаної посади.

04.07.2023 позивач знову звернувся до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви позивач додав, зокрема: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, акт перевірки в КПР № 1500-1002-1/3004, військовий квиток № НОМЕР_2 , довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № 38, довідку про зміну назви організації № 39, заяву про спосіб виплати пенсії, довідку про стаж 1993-2014 № 37, трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 , трудову книжку НОМЕР_3 .

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем, Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, та прийнято рішення № 93 від 11.07.2023, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 з 01.01.1985 по 25.10.1991 в колгоспі ім. Леніна, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві; з 06.12.1991 по 20.10.1992, оскільки в записі про прийняття відсутній номер протоколу; з 08.02.1992 по 26.02.1993, оскільки запис про звільнення засвідчений печаткою «УССР».

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Відповідно до п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників був урегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, чинними на час виникнення спірних правовідносин (далі - Основні Положення), відповідно до пунктів 1, 2 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Тобто, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, зокрема, колгоспника, є трудова книжка колгоспника. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 позивач:

- 01.01.1985 прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна Пологовського району Запорізької області і направлений на роботу трактористом;

- 25.10.1991 виведений із членів колгоспу за власним бажанням.

При цьому, підставою для не зарахування вказаного періоду роботи позивача відповідач зазначив про відсутність довідки із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

На момент первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

У період внесення записів про періоди роботи позивача, не зараховані відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі -Інструкція №58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

При цьому, доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи відповідач до суду не надав.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року по справі №686/3264/16-а зазначено необхідність застосування саме записів у трудовій книжці, а надання довідок вимагається у разі відсутності в ній відповідних записів. Крім того, суд враховує доводи позивача, що м. Пологи Запорізької області знаходиться під окупацією російських військ, а тому позивач не має змоги отримати довідку з тимчасово окупованої території.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Враховуючи наявність в трудовій книжці колгоспника записів про періоди роботи позивача з 01.01.1985 по 25.10.1991 в колгоспі ім. Леніна Пологовського району Запорізької області на посаді тракториста, суд вважає протиправними дії відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, в заявлених позовних вимогах позивач просить зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального трудового стажу і до пільгового страхового стажу період з 01.01.1985 по 25.10.1995. Проте суд звертає увагу, що виходячи із тексту позовної заяви позивач обґрунтовував період саме з 01.01.1985 по 25.10.1991. Крім того, у спірному рішенні, відповідач 2 зазначив про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.01.1985 по 25.10.1991.

Таким чином, з урахуванням технічної помилки позивача щодо спірного періоду роботи в прохальній частині позову, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, зарахувати позивачу до загального трудового стажу і до пільгового страхового стажу період його роботи на посаді тракториста з 01.01.1985 по 25.10.1991 згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_1 .

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, призначити позивачу пенсію з дня виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги належать до задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу і до пільгового страхового стажу період його роботи на посаді тракториста з 01.01.1985 по 25.10.1991 згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_1 .

4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію з дня виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

5.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три),60 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адреса: вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65012; .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, адреса: 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4, .

Суддя Оксана БОЙКО