Справа № 420/5380/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5380/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно з розрахунку часу участі у бойових діях за період з 01 серпня 2022 року по 14 серпня 2022 року та з 20 вересня 2022 року по 01 жовтня 2022 року, всього 25 днів - 25000 гривень та додаткової винагороди до 100000 гривень в розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах, за період з 14 серпня 2022 року по 20 вересня 2022 року, тобто 38 днів, в розмірі 126667 грн.;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі 25000 гривень пропорційно з розрахунку 30000 гривень часу участі у бойових діях за період з 01 серпня 2022 року по 14 серпня 2022 року та з 20 серпня 2022 року по 01 жовтня 2022 року - всього 25 днів та нарахувати і виплатити додаткову винагороду з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах, за період з 14 серпня 2022 року по 20 вересня 2022 року, тобто за 38 днів, в розмірі 126667 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що як військовослужбовець відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" має право на додаткову винагороду на період воєнного стану у розмірі 30000 грн. щомісячно, а при взятті безпосередньої участі у бойових діях - у розмірі до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях. Однак, відповідач у серпні, вересні 2022 року не здійснив виплату додаткової винагороди. Вважає такі дії протиправними, оскільки згідно довідки від 18.09.2023 р. № 76/4134 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, з 14.08.2022 р. по 20.09.2022 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Тому за період з 01.08.2022 р. по 14.08.2022 р. та з 20.09.2022 р. по 01.10.2022 р. повинна була виплачена додаткова винагорода у розмірі до 30000 грн., а з 14.08.2022 р. по 20.09.2022 р. - у розмірі до 100000 грн. пропорційно часу участі у таких заходах. З приводу невиплати додаткової винагороди звертався до відповідача із адвокатським запитом 05.09.2023 р., на який отримав відповідь про позбавлення премії та додаткової винагороди за серпень 2022 року в повному обсязі згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2022 р. № 672 та позбавлення премії за вересень 2022 року згідно наказу від 04.10.2022 р. № 818. Однак причин прийняття наказів відповідачем не зазначено. 17.11.2023 р. знову направив відповідачу адвокатський запит щодо повідомлення про можливі вчинення кримінального, адміністративного, дисциплінарного правопорушень, у відповідь на який отримав витяги з наказів від 04.09.2022 р. № 672 та від 04.10.2022 р. № 818, де відсутня інформація про порушення, за яке позбавлено премії. Так як відповідачем не надано доказів вчинення дисциплінарного правопорушення, то відсутні підстави для видачі наказів про позбавлення додаткової винагороди.

Ухвалою від 22.02.2024 р. у справі відкрито спрощене провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

02.04.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову, оскільки додаткова винагорода, передбачено Постановою № 168, за серпень, вересень 2022 року не виплачувалася ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 про наступ. Згідно пункту 10 Телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.03.2022 р. № 248/1298 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включаються військовослужбовці, які не виконали наказ командира військової частини. Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , є триваючим, оскільки з 30.08.2022 р. він відмовлявся від виконання наказів командира військової частини. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

11.04.2024 р. та 15.04.2024 р. від позивача надійшли ідентичні за змістом доповнення до позовної заяви, в яких зазначає про те, що йому не було відомо про прийняття наказів командиром військової частини НОМЕР_1 про позбавлення додаткової винагороди, не було відомо про проведення службового розслідування, його з ними не ознайомили, а тому вони є неправдивими та сфальсифікованими після скарг та подачі заяви до суду.

Ухвалою від 08.05.2024 р. у відповідача витребувано додаткові докази, які надійшли до суду 06.06.2024 р.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 р. № 54 солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу під час мобілізації, на особливий період Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", призначеного на підставі наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22 лютого 2022 року № 2 "Про призов резервістів на військову службу за призовом із числа резервістів в особливий період" на посаду стрільця - снайпера 2 мотопіхотного відділення І мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти, з 01 березня 2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Наказом командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.09.2022 р. № 670, на підставі рапорту капітана ОСОБА_2 , командира роти 2 мотопіхотної роти (вх. № 75/3327 від 04.09.2022 р.), призначено службове розслідування по факту невиконання бойових завдань, в тому числі солдатом ОСОБА_1 , стрільцем - снайпером 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти.

01.10.2022 р. заступником командира 2 мотопіхотної роти з морально-психологічного забезпечення складено акт службового розслідування, згідно якого запропоновано помічнику командира з правової роботи матеріали службового розслідування надати органам досудового розслідування для притягнення до відповідальності, в тому числі, солдата ОСОБА_1 ; вважати, серед інших, солдата ОСОБА_1 таким, що 30.08.2022 р. не виконав бойовий наказ командира 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 у районі виконання бойових завдань у Миколаївському районі Миколаївської області.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.09.2022 р. № 671 "Про стан військової дисципліни та правопорядку в умовах воєнного стану в серпні 2022 року та заходи щодо його покращення": у серпні 2022 року дії, які мають ознаки кримінальних правопорушень: відмова виконання бойового наказу або розпорядження на підставі рапорту: солдата ОСОБА_1 , стрільця - снайпера 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти; п.10 помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби: 10.1 керуючись наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам": 10.1.3 не виплачувати за серпень 2022 року щомісячну премію: солдату ОСОБА_1 , стрільцю - снайперу 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти; 10.1.4 керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" не виплачувати щомісячну додаткову винагороду, під час дії воєнного стану, за серпень 2022 року: солдату ОСОБА_1 , стрільцю - снайперу 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.09.2022 р. № 672 "Про встановлення розміру преміювання за серпень 2022 року" п.2.1 позбавити премії за серпень місяць 2022 року в повному обсязі, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04 вересня 2022 року № 671: солдату ОСОБА_1 , стрільцю - снайперу 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.10.2022 р. № 817 "Про стан військової дисципліни та правопорядку в умовах воєнного стану в вересні 2022 року та заходи щодо його покращення": у вересні 2022 року дії, які мають ознаки кримінальних правопорушень: солдата ОСОБА_1 , стрільця - снайпера 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти; п.10 помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби: 10.1 керуючись наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам": 10.1.2 не виплачувати за вересень 2022 року щомісячну премію: солдату ОСОБА_1 , стрільцю - снайперу 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти; 10.1.3 керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" не виплачувати щомісячну додаткову винагороду, під час дії воєнного стану, за вересень 2022 року: солдату ОСОБА_1 , стрільцю - снайперу 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.09.2022 р. № 818 "Про встановлення розміру преміювання за серпень 2022 року" п.2.1 позбавити премії за вересень місяць 2022 року в повному обсязі, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04 вересня 2022 року № 671: солдату ОСОБА_1 , стрільцю - снайперу 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти.

У вересні 2022 року представник позивача звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, в якому, серед іншого, просив надати інформацію щодо отримання заробітної плати та додаткової винагороди за період з 01.08.2022 р. по 01.10.2022 р. солдатом ОСОБА_1 .

Листом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.10.2023 р. № 1619/157/6498 позивачу повідомлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 був позбавлений премії та додаткової винагороди за серпень 2022 року в повному обсязі, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.09.2022 р. № 672; військовослужбовець ОСОБА_1 був позбавлений премії та додаткової винагороди за вересень 2022 року в повному обсязі, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.10.2022 р. № 818.

Відповідно до довідки, наданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у серпні та вересні 2022 року не отримував додаткову винагороду.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не виплати у серпні, вересні 2022 року додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ч.1 ст.9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За приписами ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), допомоги.

Згідно пункту 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 8 розділу І Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Відповідно до пункту 16 розділу І Порядку № 260 передбачено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

У пункті 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 р. (далі - Постанова № 168 в редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин), якою установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 р. № 912/з/29, пунктом 10 якого установлено до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. та 30000 грн. не включати військовослужбовців, які: відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошене наказом командира (начальника); у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.

З аналізу даних правових норм слідує, що військовослужбовцям гарантовано державою належне грошове забезпечення, до складу якого входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

На період воєнного стану Постановою № 168 також передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. або 30000 грн. в залежності від того, чи бере військовослужбовець безпосередню участь у бойових діях, виплата якої здійснюється на підставі наказів командирів.

В той же, не виконання військовослужбовцем бойового наказу або вчинення дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, тягне за собою негативні наслідки у вигляді не виплати додаткової винагороди за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.

Судом встановлено, що підставою невиплати позивачу додаткової винагороди за серпень 2022 року стала відмова солдата ОСОБА_1 виконувати бойовий наказ, а за вересень 2022 року - вчинення дій, які мають ознаки кримінальних правопорушень.

Про позбавлення позивача додаткової винагороди у серпні та вересні 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 видано накази відповідно від 04.09.2022 р. № 671 та від 04.10.2022 р. № 817.

З матеріалів справи слідує, що невиконання ОСОБА_1 бойового наказу мало 30.08.2022 р. та досліджувалося під час службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.09.2022 р. № 670. За результатами службового розслідування складено акт від 01.10.2022 р., у п.4 якого зазначено вважати, в тому числі, солдата ОСОБА_1 таким, що 30.08.2022 р. не виконав бойовий наказ командира 2 мотопіхотної роботи військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 у районі виконання бойових завдань у Миколаївському районі Миколаївської області, та направлено повідомлення про можливе вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцями.

Суд зауважує, що у цій справі ОСОБА_1 не оскаржується проведене службове розслідування та його висновки. Таким чином, не здійснення виплати додаткової винагороди за обставинами правопорушення, що мали місце 30.08.2022 р., згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2022 р. № 671 відбулося за наявності правомірних та обґрунтованих підстав.

При цьому, факт не виконання військовослужбовцем бойового розпорядження, що може становити склад кримінального правопорушення, підлягає перевірці у відповідному кримінальному провадженні і може мати наслідок окремого, ніж дисциплінарного, виду відповідальності.

Що стосується не виплати позивачу додаткової винагороди за вересень 2022 року, то суд зазначає, що у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.10.2022 р. № 817 як підставу вказано "у вересні 2022 року, дії, які мають ознаки кримінального правопорушень: солдата ОСОБА_1 , стрільця - снайпера 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти".

Тобто, у даному наказі не визначено як підставу позбавлення виплати позивачу додаткової винагороди - не виконання бойового наказу або розпорядження, а вказана інша підстава - вчинення дій, які мають ознаки кримінального правопорушення.

Ухвалою від 22.02.2024 р. та від 08.05.2024 р. відповідача було зобов`язано надати до суду належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, які стали підставою позбавлення позивача додаткової винагороди за серпень, вересень 2022 року, на виконання яких військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду матеріали службового розслідування за фактом невиконання бойового наказу командира 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , яке мало місце 30.08.2022 р., витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.09.2022 р. № 671 "Про стан військової дисципліни та правопорядку в умовах воєнного стану в серпні 2022 року та заходи щодо його покращення" та від 04.10.2022 р. № 817 "Про стан військової дисципліни та правопорядку в умовах воєнного стану в вересні 2022 року та заходи щодо його покращення".

Однак в наданих до суду відповідачем доказах відсутні будь-які відомості чи підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 у вересні 2022 року дій, які містять ознаки кримінального правопорушення. Навпаки, матеріали службового розслідування, за результатами якої направлено повідомлення про можливе вчинення військовослужбовцями кримінального правопорушення, стосуються невиконання військовослужбовцями, серед яких і ОСОБА_1 , бойового наказу командира, яке мало місце 30.08.2022 р. Жодних інших фактів вчинення позивачем у вересні 2022 року дій, які можуть мати ознаки кримінального правопорушення, надані відповідачем до суду докази не містять.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що якщо відповідач пов`язує вчинення позивачем дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, з фактом невиконання ОСОБА_1 бойового наказу 30.08.2022 р., то це не може бути підставою позбавлення позивача додаткової винагороди за вересень 2022 року, так як даний факт мав місце 30.08.2022 р., а відповідно до пункту 10 Окремого доручення від 23.06.2022 р. № 912/з/29 у такому випадку військовослужбовець може бути позбавлений додаткової винагороди за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, у даному випадку серпень 2022 року, за який позивач вже позбавлений додаткової винагороди наказом від 04.09.2022 р. № 671.

Твердження відповідача у відзиві про те, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , є триваючим, оскільки з 30.08.2022 р. він відмовлявся від виконання наказів командира частини, є безпідставними, так як жодних доказів на підтвердження вказаних обставин (фактів) військовою частиною НОМЕР_1 до суду не надано.

Крім того, такі доводи відповідача суперечать змісту наказу від 04.10.2022 р. № 817, в якому як підстава позбавлення додаткової винагороди ОСОБА_1 вказано "у вересні 2022 року, дії які мають ознаки кримінальних правопорушень", а не відмова від виконання бойового наказу, як це зазначено у наказі від 04.09.2022 р. № 671.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності підстав для видання військовою частиною НОМЕР_1 наказу від 04.10.2022 р. № 817 в частині позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди за вересень 2022 року.

При вирішенні питання щодо способу захисту порушених прав позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, у тому числі шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

В той же час приписами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, захисту в адміністративному суді підлягають лише порушені права та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин. При цьому порушення прав має бути реальним, стосуватись індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

В той же час ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Отже, гарантування ефективного поновлення в правах забезпечується, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, яке за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та здійснюється на основі принципу верховенства права; держава має запровадити таку процедуру перегляду справ, яка забезпечувала б ефективність права на судовий захист на цій стадії судового провадження, та максимально запобігати негативним індивідуальним наслідкам можливої судової помилки.

Принцип ефективності судового захисту прав та інтересів особи закріплено також у низці міжнародних актів.

Зокрема, Загальною декларацією прав людини передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст.8).

У статті 3 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобов`язується, зокрема, забезпечити всякій особі, права і свободи якої, визнані в цьому Пакті, порушено, ефективний засіб правового захисту, навіть коли це порушення було вчинене особами, що діяли як особи офіційні.

Таке право також закріплене у Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а саме у ст.13 визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.10.2022 р. № 817 в частині позбавлення ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди за вересень 2022 року та зобов`язати відповідача здійснити нарахування позивачу щомісячної додаткової винагороди за вересень 2022 року.

Аналогічна правова позиція з подібних правовідносин викладена в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 р. у справі № 420/6901/23.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2022 р. № 817 в частині позбавлення ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за вересень 2022 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) щомісячну додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за вересень 2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко