Справа № 260/10104/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2024 року м. Ужгород№ 260/10104/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Павловій О.В.

за участю:

позивача: представник - Євчинець Р.М.,

відповідача: представник - Станкович В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області до Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування пунктів вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати положення Вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від 16.10.2023 №130704-14/2633-2023 в частині, а саме: 1) пунктів 3-10, 12-13 Вимоги повністю; 2) пункту 11 Вимоги в частині завищення вартості робіт ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ» на суму 209577,28 грн.; 3) пункту 14 Вимоги в частині завищення вартості робіт на загальну суму 11892203,96 грн, а саме: ТОВ «ПБС» - 1284576,19 грн, ТОВ «Західдорбуд» - 105346,94 грн, ТОВ «ВІТА КОНСТРАКШН» - 183998,18 грн, ТОВ «ШБУ-77» - 8342719,61 грн, ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ» - 1975563,04 грн.; 4) пункту 15 Вимоги в частині щодо відшкодування зайво отриманих коштів на утримання Служби замовника частково в розмірі 565703,88 грн.; 5) пункту 16 Вимоги в частині, щодо відшкодування завищеної вартості виконаних будівельних робіт ДП «Закарпатський облавтодор» на суму 71720,91 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року з огляду на значний обсяг матеріалів справи та з метою економії наявних ресурсів суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи за матеріалами у змішаній формі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року судом роз`єднано дану адміністративну справу, виділивши у самостійне провадження, зокрема позовну вимогу про визнання протиправними та скасувати п.п. 3 - 6 Вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від 16.10.2023 №130704-14/2633-2023 (із залишенням №260/10104/23).

Заявлені позовні вимоги в частині, що стосуються адміністративної справи №260/10104/23, позивач обґрунтовує тим, що умовами діючого в 2017 2019 роках колективного договору була передбачена виплата працівникам одноразової матеріальної допомоги до Дня автомобіліста і дорожника, Дня Конституції та Незалежності України. Стверджує, що у відповідних наказах, де зазначено виплату працівникам премії до вказаних свят замість одноразової допомоги, було допущено технічну помилку, що не було враховано відповідачем. При цьому наголошує на різному порядку розрахунку премії та матеріальної допомоги в Службі, а тому проведені працівникам виплати не містять ознак премії. Стосовно виплати працівникам Служби одноразової допомоги у зв`язку із тяжким матеріальним становищем та з нагоди відзначення Міжнародного жіночого дня, зазначає, що такі виплати проведені відповідно до норм Положення про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників Служби, що є додатком до Колективного договору за 2017 2019 роки. Стосовно вимоги про відшкодування безпідставно нарахованої одноразової допомоги у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та до Новорічних і Різдвяних свят, зауважує, що такі були здійснені на виконання умов Колективного договору за 2020 2022 роки та додатків до нього в межах затверджених кошторисів. Вважає, що положеннями Колективного договору передбачене право роботодавця виплачувати працівникам інші надбавки та доплати, передбачені діючою Галузевою угодою, заохочення за виконання особливо важливих завдань, одноразову винагороду та матеріальну допомогу, що й було застосовано в даному випадку.

27 грудня 2023 року відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. Так, зазначив, що за результатами проведеної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2019 по 30.04.2023, встановлено ряд порушень та недоліків, що викладені в акті ревізії. Після завершення ревізії не усунутими залишаються порушення на суму 44873368,97 грн. Вважає, що звернення позивача з даним позовом до суду є неналежним способом захисту своїх прав, оскільки питання наявності встановлених збитків та їх розміру повинно перевірятися судом, який розглядає справу за позовом про їх стягнення. По суті виявлених порушень зазначає, що позивачем за спірний період нараховувались та виплачувались працівникам премії та одноразової матеріальної допомоги, які не передбачені Колективним договором, що завдало шкоди як установі, так і призвело до завищення собівартості реалізованої продукції.

08 січня 2024 року позивач подав через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується та вважає такі необґрунтованими належними доказами, а виключно віддзеркаленням висновків акту ревізії.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 судом було поновлено судовий розгляд після виходу до нарадчої кімнати з метою з`ясування порядку відображення позивачем в бухгалтерському обліку премії до Дня Конституції, Дня Незалежності України та Дня автомобіліста, що виплачувалася працівникам Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області в 2019 року.

03 червня 2024 року представник позивача подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких повідомив, що на виконання умов Колективного договору на 2017 2019 роки та Положення про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників Служби в 2019 році працівникам було виплачено передбачене кошторисом матеріальне заохочення у вигляді премії до Дня автомобіліста і дорожника, Дня Конституції та Незалежності України. Зауважує, що у відповідних наказах чітко передбачено, що така матеріальна допомога надавалась з нагоди відзначення державного чи професійного свята, з посиланням на розділ та пункт Колективного договору на 2017 2019 роки. При підготовці наказів на виплату вищевказаного матеріального заохочення виплата «премії» розглядалася як вид матеріального заохочення, яка по структурі заробітної плати згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» відноситься до заохочувальних виплат, так як має одноразовий характер. Зазначає, що у складеному в кінці 2019 року виконавчому кошторисі видатків утримання Служби такі виплати були відображені в статті видатків 1.14 «Премії до державних та професійних свят», що є відмінною від премії за виробничі результати (ст. видатків 1.13), яка має систематичний характер та виплачується за відпрацьований квартал.

Представник позивача у судовому засіданні 06 червня 2024 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у засіданні суду 06 червня 2024 року проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №130713-15/3231-2023 від 27.12.2023.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконання п. 3.1.4.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на ІІ квартал 2023 року працівниками Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області (далі Управління) проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області (далі Служби) за період з 01.01.2019 по 30.04.2023, якою встановлено ряд порушень та недоліків, викладених в акті ревізії від 22.08.2023 №13-07-04/03.

Зокрема, в ході проведення ревізії правильності надання працівникам Служби премії за 2019 рік виявлено випадки нарахування та виплати премії на суму 972024,00 грн до Дня автомобіліста і дорожника, Дня Конституції та Незалежності України, які не визначені умовами діючого Колективного договору на 2017 2019 роки, чим завдано матеріальної шкоди (збитків).

Окрім того, ревізією дотримання законодавства при здійсненні працівникам виплат одноразових допомог з`ясовано, що такі виплати визначено розділом VІ «Соціальні права та гарантії. Пільги і компенсації» діючого Колективного договору. Однак примірники наданого Службою до перевірки та отриманого від Ужгородської міської ради Колективного договору на 2020 2022 роки в частині виплати працівникам окремих видів одноразової допомоги та її розміру не співпадають. Так, зокрема, п. 6.2 Колективного договору передбачена виплата одноразової допомоги «у зв`язку із тяжким матеріальним становищем (особиста заява працівника) до одного посадового окладу», тоді як аналогічний пункт Колективного договору, наданого Ужгородською міською радою, передбачає виплату одноразової допомоги «на покращення соціально-побутових потреб один посадовий оклад». Також в п. 6.5 Колективного договору на 2020 2022 роки, наданого до ревізії Службою, змінено розмір заохочення працівників до Новорічних і Різдвяних свят з «до одного посадового окладу» на «до двох посадових окладів». Однак відповідно до наданих Ужгородською міською радою відомостей такі зміни були зареєстровані 08 грудня 2021 року. Вказані порушення завдали матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 909211,86 грн.

Також проведеною ревізією законності, правильності виплат одноразової допомоги працівникам Служби за 2019 рік встановлено, що така, в порушення вимог діючого Колективного договору на 2017 2019 роки, виплачувалася з нагоди відзначення Міжнародного жіночого дня 8-е березня та у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Таким чином, ревізіє встановлено проведення в 2019 році одноразових виплат в порушення вимог Колективного договору, що завдало матеріальної шкоди (збитків) Службі на загальну суму 50006,10 грн.

Не погоджуючись з такими висновками Управління Служба подала свої заперечення до акту ревізії, в яких наголосила на тому, що Колективний договір може передбачати додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії, соціально-побутові пільги. Так, всі виплати працівникам проводилися відповідно до умов діючих Колективних договорів та Положення про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників Служби. При цьому зауважено, що у наказах, де зазначено виплату працівникам премії до вказаних свят замість одноразової допомоги до Дня автомобіліста і дорожника, Дня Конституції та Незалежності України, було допущено технічну помилку в частині неправильного зазначення виду виплати.

Однак такі заперечення були відхилені Управлінням у надісланих Службі висновках на заперечення від 28.09.2023.

Після завершення ревізії не усунутими залишилися порушення на загальну суму 44873368,97 грн., в тому числі в частині 2141920,77 грн проведених працівникам Служби нарахувань до заробітної плати.

16 жовтня 2023 року Службі була надіслана вимога №130704-14/2633-2023 від 16.10.2023, в якій наголошено на необхідності вжити заходи щодо відшкодування наступних коштів:

- на суму 1182702,81 грн, нарахованої та виплаченої працівникам не передбаченої умовами діючого Колективного договору на 2017 2019 роки премії до Дня Конституції України, Дня Незалежності України та Дня автомобіліста і дорожника, у тому числі шляхом пред`явлення цивільних позовів до винних осіб, діями або бездіяльністю яких Службі завдано матеріальну шкоду, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування збитків;

- на суму 50006,10 грн, нарахованої та виплаченої працівникам не передбаченої умовами діючого Колективного договору на 2017 2019 роки одноразової допомоги у зв`язку із тяжким матеріальним становищем, з нагоди відзначення Міжнародного жіночого дня, у тому числі шляхом пред`явлення цивільних позовів до винних осіб, діями або бездіяльністю яких Службі завдано матеріальну шкоду, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування збитків;

- на суму 362192,72 грн, безпідставно нарахованої та виплаченої працівникам одноразової допомоги у зв`язку із тяжким матеріальним становищем через підробку діючого Колективного договору на 2020 2022 роки, у тому числі шляхом пред`явлення цивільних позовів до винних осіб, діями або бездіяльністю яких Службі завдано матеріальну шкоду, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування збитків;

- на суму 547019,14 грн, нарахованої та виплаченої працівникам одноразової допомоги до Новорічних і Різдвяних свят у завищеному розмірі через підробку діючого Колективного договору на 2020 2022 роки, у тому числі шляхом пред`явлення цивільних позовів до винних осіб, діями або бездіяльністю яких Службі завдано матеріальну шкоду, чи обравши інший спосіб реалізації права на відшкодування збитків.

Не погоджуючись з вимогою Управління, Служба звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Правові й організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені приписами Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-ХІІ (далі - Закон №2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2939, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Нормами чинного законодавства реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю покладено на Державну аудиторську службу України.

Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2939 головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 вказаної норми державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Ч. 1 ст. 4 Закону №2939 передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За змістом пунктів 1, 7, 10, 13 статті 10 Закону №2939 органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону №2939 орган державного фінансового контролю наділено правом, в тому числі, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 затверджено Положення про Державну аудиторську службу (далі Положення) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 Положення, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно пп. 3 п. 4 Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль, зокрема, через здійснення державного фінансового аудиту.

За приписами п. 7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (далі Порядок), інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, та у разі надходження заперечень до нього - не пізніше ніж 10 робочих днів після надсилання висновків на такі заперечення об`єкту контролю надсилається вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування (п. 46 Порядку).

П. 50 Порядку передбачено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Отже, аналізуючи вищевикладені положення законодавства, суд дійшов висновку, що Держаудитслужба та її територіальні органи мають право здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та, у разі виявлення порушень законодавства, пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, контролюючий орган має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не вжито заходів щодо усунення виявлених під час здійснення перевірки порушень законодавства.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема обов`язки для свого адресата, а відтак наділена рисами правового акту індивідуальної дії з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься, і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення з відповідним позовом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №820/3534/16 дійшла висновку, що спір про правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, є публічно-правовим та підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що такий висновок був сформульований Верховним Судом України у постанові від 23 лютого 2016 року у справі №818/1857/14, і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цієї позиції.

Вказане відповідає також правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 22 грудня 2023 року у справі №826/18064/17, та спростовує твердження відповідача щодо обрання позивачем неналежного способу захисту.

Стосовно суті виявленого Управлінням порушення, що є предметом оскарження в даній адміністративній справі, суд зазначає наступне.

Заробітна плата, в розумінні ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі Закон), - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Нормами ст. 2 Закону визначена структура заробітної плати. Так, до такої входить основна заробітна плата, яка є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки).

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 15 Закону, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 10 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII (далі КЗпП України) колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Ст. 13 КЗпП України передбачено, що зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, в тому числі, щодо нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 №3356-XII (далі Закон №3356) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Так, ревізією дотримання законодавства щодо оплати праці працівникам та нарахування на заробітну плату встановлено, що за 2019 рік виявлено випадки нарахування та виплати премії працівникам Служби до Дня Конституції України, Дня Незалежності України та Дня автомобіліста і дорожника, які не визначено умовами діючого Колективного договору на 2017-2019 роки (зі змінами і доповненнями).

Службою здійснено нарахування та виплату премії 45-ти працівникам до Дня Конституції України, Дня Незалежності України та Дня автомобіліста і дорожника на загальну суму 972024,00 грн, а саме:

- до Дня Конституції України, згідно з розрахунком, викладеним у додатку до наказу від 25.06.2019 №72-к, на загальну суму 310492,00 грн;

- до Дня Незалежності України в розмірі посадового окладу, згідно з додатком до наказу від 20.08.2019 № 83-к, на загальну суму 330766,00 грн;

- до Дня автомобіліста і дорожника в розмірі посадового окладу, згідно з додатком до наказу від 22.10.2019 № 94-к, на загальну суму 330766,00 грн, та проведено сплату єдиного соціального внеску на загальну суму 210678,81 грн.

Внаслідок допущеного порушення завдано матеріальної шкоди (збитків) Службі на загальну суму 1182702,81 гривень.

Досліджуючи правомірність такого висновку відповідача, суд встановив, що 05 липня 2017 року загальними зборами колективу Служби прийнято Колективний договір між Службою і первинною профспілковою організацією на 2017 2019 роки (далі Колективний договір 2017 2019).

Згідно з умовами такого договору в доповнення до діючого трудового законодавства та інших нормативних документів, які регламентують питання оплати праці та трудових взаємовідносин, роботодавець зобов`язався встановити форми, системи та розміри оплати праці і інші види доходів працівників (надбавки, доплати, премії, компенсації, тощо) в межах коштів, передбачених в кошторисі видатків на утримання апарату управління Служби та відповідно до Положення про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників Служби (п. 3.2 Колективного договору 2017 2019).

П. 3.7 Колективного договору 2017 2019 визначено, що преміювання працівників Служби за виконання оцінюючих показників проводиться щоквартально (щомісячно), відповідно до затверджених Положень про преміювання працівників апарату управління, водіїв, молодшого обслуговуючого персоналу та в межах затверджених коштів.

Розділом VI Колективного договору 2017 2019 врегульовано питання соціальних прав та гарантій, пільг і компенсацій працівників Служби. Так, п. 6.5 Колективного договору 2017 2019 передбачено надавати до професійного свята Дня автомобіліста і дорожника, Дня Конституції та Дня Незалежності України одноразову матеріальну допомогу працівникам Служби.

Разом з Колективним договором 2017 2019 було затверджено Положення про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників Служби (далі Положення про умови оплати праці), яким передбачено, що працівникам апарату управління Служби нараховується заробітна плата, виходячи з: посадового окладу, надбавки за високі досягнення у праці, премії, щомісячної надбавки за вислугу років.

Окрім того, можуть виплачуватися надбавки і доплати, передбачені діючою Галузевою угодою, заохочення за виконання особливо важливих завдань, одноразова винагорода та матеріальна допомога.

Вказаним Положенням також передбачено, що преміювання здійснюється згідно з умовами і показниками, затвердженими наказом Укравтодору від 05.02.2016 №43-ЗП, у межах одного посадового окладу на місяць. Виплата премії проводиться по квартально. У разі, коли колективним договором передбачене помісячне преміювання працівників, допускається помісячна (авансова) виплата, але не більше 50% посадового окладу у розрахунку на місяць. Решта преміальної суми виплачується по закінченню кварталу. При невиконанні за результатами роботи основних умов преміювання премія не виплачується. Тому у разі її виплати помісячно регулювання здійснюється в наступному кварталі.

Вказане кореспондується також з Положенням про умови і розміри преміювання керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців Служби (далі Положення про преміювання), яке розроблене з метою стимулювання підвищення ефективності праці, матеріальної зацікавленості і покращення загальних результатів та введення єдиного порядку, умов і розмірів преміювання працівників Служби.

Більше того, п. 4 Положення про преміювання визначено, що у разі невиконання основних умов преміювання премія не виплачується. При невиконанні додаткових умов преміювання премія не виплачується за той місяць, в якому допущена заборгованість.

У разі погіршення якості роботи, невиконання умов і показників преміювання, погіршення трудової дисципліни премія зменшується або скасовується у тому періоді, коли виявлено порушення (п. 5 Положення про преміювання).

Так, наказом Служби №72-к від 25.06.2019 «Про преміювання працівників Служби автодоріг до Дня Конституції України» з нагоди відзначення державного свята Дня Конституції України та відповідно до діючого Колективного договору і затвердженого кошторису видатків на утримання Служби, вирішено виплатити премію працівникам до Дня Конституції України згідно з розрахунком, викладеним у додатку до даного наказу (у загальному розмірі 310492,00 грн).

Наказом Служби №83-к від 20.08.2019 «Про преміювання до Дня Незалежності працівників Служби автомобільних доріг у Закарпатській області» з нагоди відзначення державного свята Дня Незалежності України та керуючись діючим Колективним договором (розділ 6, п. 6.5), вирішено преміювати працівників Служби в розмірі посадового окладу (у загальному розмірі 330766,00 грн).

Наказом Служби №94-к від 22.10.2019 «Про преміювання до Дня автомобіліста і дорожника працівників Служби автомобільних доріг у Закарпатській області» з нагоди відзначення професійного свята Дня автомобіліста і дорожника та керуючись діючим Колективним договором (розділ 6, п. 6.5), вирішено преміювати працівників Служби в розмірі посадового окладу (у загальному розмірі 330766,00 грн).

Заперечуючи проти вчинення в цій частині будь-якого порушення, позивач в тексті позовної заяви та представник позивача в судових засіданнях посилався на допущені під час виготовлення відповідних наказів технічних помилок, зокрема некоректне зазначення виду виплати, з огляду на те, що у наказах є пряме посилання на розділ та пункт Колективного договору 2017 2019. Окрім того, наголошував на різному механізмі нарахування та виплати премії та матеріальної допомоги в Службі, порівняльний аналіз чого свідчить про те, що здійснені у 2019 році виплати працівникам до професійних свят, Дня Конституції та Дня Незалежності України не містять ознак нарахування премії, а нараховані відповідно до п. 6.5 Колективного договору на 2017 2019 роки, як матеріальна допомога.

З метою з`ясування вказаної обставини суд витребував від Служби відомості щодо відображення в бухгалтерському обліку премії до Дня Конституції, Дня Незалежності України та Дня автомобіліста, що виплачувалася працівникам Служби в 2019 року.

Так, на вимогу суду представник позивача надав скрін-копії з Комп`ютерної програми « 1С:Підприємство» за 2019 рік, в яких спірні виплати зазначаються саме, як «премія». Вказане відповідає також відомостям щодо використання видатків за розділом №1 «Оплата праці» за 2019 рік.

Поряд з цим, всупереч своїй попередній позиції в судому засіданні 06 червня 2024 року представник позивача визнав те, що зазначені виплати по суті є видом матеріального заохочення працівників, а саме премією, нарахованою на виконання листа Державного агентства автомобільних доріг України від 15.04.2019 №937/1/6.3-23 та затвердженого кошторису.

Вищенаведені обставини, на думку суду, спростовують всі наведені позивачем обґрунтування безпідставності висновків посадових осіб відповідача в цій частині в акті ревізії.

Окрім того, проведеною ревізією законності, правильності виплат одноразової допомоги працівникам Служби за 2019 рік встановлено, що на підставі наказу від 04.03.2019 №22-к в порушення вимог діючого Колективного договору на 2017 2019 роки (із змінами), яким не передбачено надання та виплату одноразової матеріальної допомоги з нагоди відзначення Міжнародного жіночого дня 8-е березня, Службою було виплачено працюючим жінкам одноразову матеріальну допомогу в розмірі 1000,00 грн кожній, на загальну суму 20000,00 грн та сплачено єдиний соціальний внесок на загальну суму 4264,10 гривень.

Також, згідно з наказами керівника (наказ від 06.02.2019 №16-к, наказ від 04.03.2019 №20-к, наказ від 11.10.2019 №93-к, наказ від 04.11.2019 №98-к, наказ від 04.11.2019 №99-к), в 2019 році проведено надання та виплату 5-ти працівникам Служби одноразової допомоги у зв`язку із тяжким матеріальним становищем на загальну суму 21100,00 грн, виплату якої не передбачено діючим Колективним договором 2017 2019 (із змінами) та сплачено єдиний соціальний внесок на загальну суму 4642,00 гривень.

Таким чином, внаслідок проведення одноразових виплат в порушення вимог чинного Колективного договору 2017 2019 (із змінами), Службою в 2019 році зайво виплачено одноразової допомоги на загальну суму 41100,00 грн та як наслідок, сплачено внесків до державних цільових фондів 8906,10 гривень.

Внаслідок допущеного порушення завдано матеріальної шкоди (збитків) Службі на загальну суму 50006,10 гривень.

Так, судом встановлено, що наказом Служби №22-к від 04.03.2019 «Про виділення одноразової матеріальної допомоги з нагоди 8-березня жінкам Служби» з нагоди відзначення Міжнародного жіночого дні 8 березня та згідно з п. 6.1.5 розділу 6 діючого Колективного договору вирішено виділити одноразову матеріальну допомогу жінкам, працюючим в Службі, в розмірі 1000,00 грн кожній в кількості 20 осіб.

Разом з тим, в наявній в матеріалах справи копії Колективного договору 2017 2019 п. 6.1.5 відсутній, а розділом 6 такого договору виплата матеріальної допомоги з нагоди 8 березня взагалі не передбачена.

Також наказами Служби від 06.02.2019 №16-к, від 04.03.2019 №20-к, від 11.10.2019 №93-к, від 04.11.2019 №98-к, від 04.11.2019 №99-к «Про виділення матеріальної допомоги» на підставі заяв працівників та відповідно до діючого Колективного договору на 2017 2019 роки вирішено виділити окремим працівникам Служби одноразову матеріальну допомогу в сумах від 3000,00 грн до 5100,00 грн.

Виплата такої матеріальної допомоги була обумовлена «скрутним матеріальним становищем за сімейними обставинами».

Так, нормами п. 6.2 розділу 6 Колективного договору на 2017 2019 роки визначені можливі випадки виплати працівникам одноразової допомоги, а саме: при народженні дитини; одруження; смерті рідних; хвороби більше одного місяця; перенесення хірургічних операцій.

Проте можливість виплати матеріальної допомоги у зв`язку з скрутним матеріальним становищем не передбачено.

Протиправність зроблених посадовою особою відповідача висновків щодо допущення в цій частині порушення Служба обґрунтовує тим, що такі виплати проведені на підставі абз. 6 п. 1 Положення про умови оплати праці.

Так, вказаним абз. 6 п. 1 Положення про умови оплати праці передбачено наступне: «Крім того можуть виплачуватися надбавки і доплати, передбачені діючою Галузевою угодою, заохочення за виконання особливо важливих завдань, одноразова винагорода та матеріальна допомога».

Проте суд не вважає, що вказана норма уповноважує позивача виплачувати своїм працівникам будь-які види виплат на власний розсуд, що не передбачені Колективним договором.

Зокрема, з проведеного аналізу тексту такого Положення суд встановив, що вказаній нормі передував перелік складових заробітної плати, до якого включено: посадовий оклад, надбавки за високі досягнення у праці, премію та щомісячну надбавку за вислугу років (абз. 1 Положення про умови оплати праці). В свою чергу в наступних абзацах Положення деталізовано порядок визначення всіх складових заробітної плати. А вже абз. 6 такого положення передбачена можливість виплати інших надбавок та доплат, а також одноразової винагороди та матеріальної допомоги.

Тобто вказаний абзац містить загальні положення про право керівництва Служби встановлювати працівникам інші складові заробітної плати, окрім посадового окладу, надбавки за високі досягнення у праці, премії та щомісячної надбавки за вислугу років.

Поряд з цим, Положення про умови оплати праці є складовою частиною Колективного договору 2017 2019, що прийняте на підставі останнього та повинно йому відповідати. Тому суд не погоджується з позицією позивача стосовно того, що абз. 6 п. 1 Положення про умови оплати праці надає керівництву Служби право виплачувати працівникам матеріальну допомогу у будь-яких випадках безвідносно до розділу 6 Колективного договору 2017 2019.

На думку суду, оскільки розділом 6 Колективного договору 2017 2019, який укладено між Службою та первинною профспілковою організацією Служби, що покликана представляти інтереси працівників, було домовлено про всі можливі види соціальних прав, гарантій, пільг та компенсацій, які роботодавець зобов`язався виплатити своїм працівникам, то позивач повинен керуватися саме таким положенням, що також відповідає ст. 15 Закону.

В свою чергу в Колективному договорі 2017 2019 можливість виплати матеріальної допомоги з нагоди 8 березня та у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем працівників не передбачена. У разі, якщо Служба вважала за необхідне надати своїм працівникам також і такі гарантії та виплати, вона повинна була передбачити це положення у діючій редакції Колективного договору. На підтвердження вказаного висновку суду свідчить Колективний договір на 2020 2022 роки, положення якого вже передбачають виплату одноразово допомоги у зазначених вище випадках.

Суд також відхиляє посилання позивача на п. 3.2 Колективного договору 2017 2019, оскільки такий виключно регламентує взяте на себе роботодавцем зобов`язання встановити форми, системи та розміри оплати праці і інші види доходів працівників (надбавки, доплати, премії, компенсації, тощо) в межах коштів, передбачених в кошторисі видатків на утримання апарату управління Служби та відповідно до Положення про умови оплати праці.

З огляду на що суд вважає висновки ревізії, а відповідно і пункти вимоги в цій частині правомірними.

Окрім того, ревізією дотримання законодавства при здійсненні працівникам виплат одноразових допомог з`ясовано, що такі виплати працівникам визначено розділом VI діючого Колективного договору.

В ході ревізії Управління надіслало запит до Ужгородської міської ради щодо надання копій колективних договорів на 2017 2019 роки та на 2020 2022 роки із внесеними змінами і доповненнями до них.

У відповідь на такий запит Управління отримало завірену належним чином копію Колективного договору між роботодавцем та первинною профспілковою організацією Служби автомобільних доріг у Закарпатській області на 2020 2022 роки (далі Колективний договір 2020 2022), прийнятого на загальних зборах колективу від 16.03.2020, із змінами зареєстрованими виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 11.05.2021 №18, 08.12.2021 №64 та 30.11.2022 №49.

Шляхом співставленням змісту Колективного договору на 2020 2022 роки (із змінами), наданого до ревізії Службою, із змістом завіреної копії Колективного договору на 2020 2022 роки (із змінами), отриманої від Ужгородської міської ради, ревізією виявлено не ідентичність (не відповідність) 7 та 8 сторінок , а саме:

- п. 6.2 Колективного договору на 2020 2022 роки (із змінами), наданого до ревізії Службою, доповнено абзацом «у зв`язку із тяжким матеріальним становищем (особиста заява працівника) - до одного посадового окладу».

При цьому, згідно наданих Службою документів про внесення змін до Колективного договору та отриманих копій зазначених документів від Ужгородської міської ради, пункт 6.2 Колективного договору на 2020 2022 було доповнено підпунктом «на покращення соціально-побутових потреб один посадовий оклад» внесеними змінами №3 до договору, які зареєстровано 30.11.2022 року №49.

- в пункті 6.5 Колективного договору на 2020 2022 роки (із змінами), наданого до ревізії Службою, змінено розмір заохочення працівників Служби до Новорічних і Різдвяних свят. Визначений розмір одноразової матеріальної допомоги «до одного посадового окладу» змінено «до двох посадових окладів».

При цьому, згідно з наданими Службою документами про внесення змін до Колективного договору та отриманих копій зазначених документів від Ужгородської міської ради, зміни щодо збільшення розміру до 2 (двох) посадових окладів в пункт 6.5 Колективного договору на 2020-2022 було внесено змінами №2 до договору, які зареєстровано 08.12.2021 року №64.

Проведеним опрацюванням вилучених документів (бухгалтерських документів по нарахуванню заробітної плати) встановлено, що Службою нарахування та виплату працівникам вищезазначених одноразових допомог здійснено в порушення вимог діючого Колективного договору на 2020 2022 роки (із змінами).

Загалом, сума зайвих витрат на оплату праці внаслідок надання та виплати працівникам одноразових допомог в порушення вимог чинного Колективного договору на 2020 2022 роки (із змінами) становить 747684,00 грн та сплати єдиного соціального внеску - 161527,86 грн, зокрема:

- внаслідок надання та виплати працівникам одноразової допомоги у зв`язку із тяжким матеріальним становищем - 298216,00 грн (2020 рік 11-ти працівникові на суму 86174,00 грн, 2021 рік 18-ти працівникам на суму 202942,00 грн, 2022 рік одному працівнику на суму 9100,00 грн), чим порушено вимоги пункту 6.2 розділу VI Колективного договору на 2020 2022 роки (із змінами).

- внаслідок надання та виплати в 2020 році 46-ти працівникам одноразової допомоги до Новорічних і Різдвяних свят у завищеному розмірі (до двох посадових окладів) 449468,00 грн, чим порушено вимоги пункту 6.5 розділу VI Колективного договору на 2020 2022 роки (із змінами).

Внаслідок допущеного порушення завдано матеріальної шкоди (збитків) Службі на загальну суму 909211,86 гривень.

Позивач жодних аргументів щодо невідповідності наданого до перевірки та наявного в Ужгородській міській раді екземплярів Колективного договору 2020 2022 не наводить, при цьому стверджує, що всі виплати були здійсненні саме на підставі чинної редакції Колективного договору 2020 2022.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Норми ст. 15 КЗпП України передбачають, що колективні договори підлягають повідомній реєстрації місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Ч. 12 ст. 9 Закону №3356 визначено, що порядок повідомної реєстрації галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод, колективних договорів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, на виконання вимог ст. 15 КЗпП України та ч. 12 ст. 9 Закону №3356 постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2013 №115 затверджено 1 Порядку повідомної реєстрації галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод, колективних договорів (далі Порядок реєстрації).

Відповідно до пункту 1 Порядку реєстрації (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), колективні договори підлягають повідомній реєстрації районними, районними у мм. Києві та Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних та міських рад.

Зміни та доповнення до колективного договору підлягають повідомній реєстрації згідно з цим Порядком.

Повідомна реєстрація проводиться з метою оприлюднення інформації про укладення угод (договорів), внесення до них змін і доповнень.

Згідно п. 2 Порядку реєстрації сторони договору подають реєструючому органу на повідомну реєстрацію примірник договору разом із додатками та супровідним листом у вигляді оригіналу паперового документа з прошитими і пронумерованими сторінками або у вигляді оригіналу електронного документа з пов`язаними з ним кваліфікованими електронними підписами, або у вигляді електронної копії оригіналу паперового документа (фотокопії), засвідченої кваліфікованою електронною печаткою.

Примірник угоди (договору), поданий на повідомну реєстрацію в паперовій або електронній формі, зберігається в реєструючому органі до заміни новою угодою договором (п. 9 Порядку реєстрації).

З огляду на вищенаведені законодавчі норми, суд вважає, що наданий Ужгородською міською радою, як реєструючим органом, примірник Колективного договору 2020 2022 є належним доказом на підтвердження спірних обставин справи.

Так, як вбачається з тексту Колективного договору 2020 2022 (примірник, наданий Ужгородською міською радою) (в редакції, затвердженій протоколом загальних зборів колективу Служби №2 від 16.03.2020), розділ VІ такого не передбачав виплату працівникам одноразової допомоги у зв`язку із тяжким матеріальним становищем до одного посадового окладу. Окрім того, абз. 3 п. 6.5 розділу VІ був викладений в наступній редакції «При наявності економії фонду оплати праці заохочувати працівників Служби автомобільних доріг до Новорічних і Різдвяних свят одноразово матеріальною допомогою в розмірі до одного посадового окладу та здійснювати преміювання по підсумках роботи за рік в розмірі до двох посадових окладів».

В подальшому 05 травня 2021 року, 02 грудня 2021 року та 25 листопада 2022 року до Колективного договору 2020 2022 вносились зміни, що також були зареєстровані в Ужгородській міській раді, однак такі також не передбачали можливості виплати працівникам Служби одноразової допомоги у зв`язку із тяжким матеріальним становищем до одного посадового окладу.

Хоча протоколом №4 загальних зборів колективу Служби від 25.11.2022 до п.6.2 Розділу VІ Колективного договору 2020 2022 були внесені зміни в частині доповнення такого підпунктом «на покращення соціально-побутових потреб один посадовий оклад», однак такі не є тотожними виплаті працівникам одноразової допомоги «у зв`язку із тяжким матеріальним становищем». Більше того, суд зауважує, що такі зміни були внесені до Колективного договору 2020 2022 тільки 25 листопада 2022 року, а матеріальна допомога виплачувалася і у період з 2020 по 2022 роки включно.

Окрім того, протоколом №3 від 02.12.2021 загальних зборів колективу Первинної профспілкової організації Служби до абз. 3 п. 6.5 Розділу VІ Колективного договору 2020 2022 були внесені зміни, відповідно до яких вказаний пункт викладений в наступній редакції: «При наявності економії фонду оплати праці заохочувати працівників Служби автомобільних доріг у Закарпатській області до Новорічних і Різдвяних свят одноразово матеріальною допомогою в розмірі до 2 (двох) посадових окладів».

З огляду на що суд вважає, що саме з грудня 2021 року у Служби виникло право виплачувати своїм працівника одноразову матеріальну допомогу до Новорічних і Різдвяних свят у розмірі до 2 посадових окладів. Поряд з цим виплати такої допомоги у розмірі 2 посадових окладів здійснювалися також і в 2020 році, що підтверджується відомостями акту ревізії.

Суд не заперечує твердження позивача, що роботодавець вправі вирішувати питання можливості виплати своїм працівникам інших видів виплат, аніж ті, що передбачені законодавчими нормами, однак вважає, що таке зобов`язання повинно бути закріплено в діючому Колективному договорі, оскільки саме такий є документом, що укладається між роботодавцем і працівниками з матою встановлення взаємних зобов`язань щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що реглюються спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справ, суд не вбачає підстав для задоволення позову та скасування п.п. 3 6 вимоги Управління від 16.10.2023 №130704-14/2633-2023.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову витання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Собранецька, буд.39, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) до Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправним та скасування пункту 10 вимоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2024 року.

Суддя Р.О. Ващилін