Справа № 560/4617/24
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4617/24
РІШЕННЯ

іменем України

12 червня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати дії військової частини НОМЕР_1 протиправними, щодо відмови у виплаті грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полоні або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх на користь ОСОБА_1 , яка постійно проживає та перебуває на утриманні ОСОБА_3 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 , яким призначено виплату грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх на користь ОСОБА_2 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нараховувати та виплачувати ОСОБА_4 грошове забезпечення солдата ОСОБА_3 , який з 29.01.2023 вважається зниклим безвісти, починаючи з 22.10.2023 до моменту виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її син ОСОБА_3 , виконуючи бойове завдання зник безвісти. Вказує, що позивач проживала разом із сином і перебувала на утриманні сина, тому вона має право на виплату грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти.

Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Також вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

У відзиві на позов відповідач просить вважати позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Пояснює, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту перебування на його утриманні.

Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких вказує, що позивач не надала відповідачу необхідний пакет документів, а тому в діях відповідача відсутня будь - яка протиправність.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 29.04.203 №119 ОСОБА_3 з 29.04.2023 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення з 30.04.2023, призначено на посаду водія підвозу боєприпасів 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, що 29.04.2023 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з сповіщенням сім`ї від 22.10.2023 за вих. №380 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 солдат ОСОБА_3 зник безвісті під час виконання бойового завдання 04.10.2023 в результаті безпосереднього бойового зіткнення з противником виконуючи бойові завдання під час наступальних дій в районі с. Новопрокопівка Пологівського району Запорізької області.

Разом з цим, за наслідками проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісті солдата ОСОБА_3 , останнього визнано безвісті зниклим з 04.10.2023, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1654 від 03.11.2023.

Даним наказом також зобов`язано начальника служби - головного бухгалтеру фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснювати нарахування та виплату грошового забезпечення солдату ОСОБА_3 відповідно до розділу ХХХ наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 за №260. Грошове забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира частини про виплату.

30.11.2023 до військової частини НОМЕР_1 надійшла заява з відповідними додатками від ОСОБА_2 про виплату їй належного грошового забезпечення батька - ОСОБА_3 , а також заява від ОСОБА_1 , щодо виплати їй як матері зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 належного йому грошового забезпечення та додаткової винагороди.

За результатами розгляду таких заяв було призначено виплату грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх на користь ОСОБА_2 , оскільки така є повнолітньою донькою зниклого безвісті військовослужбовця, та за відсутності у ОСОБА_3 дружини, відноситься до "другої черги", з числа осіб, перелік та черговість яких визначено пунктом 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пунктом 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 та розділом ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

ОСОБА_1 у призначенні виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх було відмовлено з тих підстав, що в порядку черговості отримання грошового забезпечення першочергове право має донька військовослужбовця ОСОБА_2 .

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок), який визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Відповідно до п.5 Порядку, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Пунктом 7 Порядку визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей, а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач прийняв рішення щодо виплат коштів доньці ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), і відмовив у виплаті позивачу з підстав не надання доказів перебування її на утриманні військовослужбовця.

Встановлення факту перебування позивача на утриманні військовослужбовця суд у цій справі вирішувати не може, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 січня 2024 року по справі №560/17953/21.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач не довела позовні вимоги, так як за встановлених обставин у цій справі з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 січня 2024 року по справі №560/17953/21, немає протиправних дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу грошового утримання безвісті зниклого військовослужбовця, який є сином позивача за відсутності встановленого факту утримання позивача цим військовослужбовцем та підстав для задоволення зобов`язальної частини позовних вимог, як похідних.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )
Третя особа:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя Я.В. Драновський