Справа № 741/630/24
Суддя: Крупина А. О.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 741/630/24
Номер провадження 2-а/741/29/24
УХВАЛА

іменем України

13 червня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

представника позивача Бондюка Б.В.,

представника відповідача Мельничук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Носівка у режимі відеоконференції клопотання представника відповідача Мельничук І.В. про витребування доказів у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

26 березня 2024 року до Носівського районного суду Чернігівської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені якого діє та представляє його інтереси адвокат Бондюк Б.В. до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови Укртрансбезпеки по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00017959 від 13 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 8500 грн та закриття справи про адміністративне правопорушення та стягнути на рахунок ОСОБА_1 понесені процесуальні витрати.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

09 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача Мельничук І.В. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому порушила клопотання про витребування доказів, а саме просила витребувати у позивача такі документи:

копії Договору на підставі заявки, а при відсутності Договору разового договору про перевезення контейнеру;

копію товарно-транспортної накладної, де зазначено тип вантажу, що 01 грудня 2023 року перевозився транспортним засобом MAN модель TGX 26.440 р.н. НОМЕР_1 , 12 березня 2024 року та номер контейнеру в якому перевозився вантаж.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 клопотання підтримала повністю та просила суд його задовольнити з підстав, зазначених у відзиві. Акцентувала увагу суду на тому, що при подачі позову позивач ухилився від надання інформації про вантаж, який він перевозив, зокрема не була надана товарно-транспортна накладна, а також відсутні докази того, що на транспортному засобі позивача знаходився саме контейнер.

У судовому засіданні представник позивача Бондюк Б.В. просив суд у задоволенні клопотання відмовити повністю, зазначив, що сторона позивача самостійно надавати суду витребовувані документи не уважає за необхідне, під час винесення оскаржуваної постанови від 13 березня 2024 року Укртрансбезпека такі документи від ОСОБА_1 не витребувала та не оцінювала.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши клопотання та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Так, частиною 4 статті 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 4 та 5 статті 77 КАС України встановлено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч.1 ст. 80 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 3, 6-9 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

В обгрунтовання заявленого клопотання представник відповідача зазначає, що підставою до витребування даних доказів є те, що документи, які підтверджують перевезення вантажу автомобільним транспортом у контейнері не надані. В матеріалах справи на думку представника відповідача, відсутні докази того, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в універсальних або спеціалізованих контейнерах, або в спеціалізованих контейнерах-платформах, чи змінному кузові згідно з їх призначенням. Також представник відповідача зазначає, що не надано доказів того, що на позивача транспортних засобах знаходився контейнер із відповідним маркуванням, а саме що наявна пломба контейнера, найменування власника, зазначення вантажності та маси, так само не надано договір про перевезення вантажів контейнером, який є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом.

Суд не погоджується із указаним твердженням представника відповідача, оскільки матеріали справи хоча і не містять Договору на підставі заявки або ж разового договору про перевезення контейнеру та товарно-транспортної накладної, однак указані документи не брались за основу (не ураховувались) під час винесення оскаржуваної у судовому порядку постанови Укртрансбезпеки по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00017959 від 13 березня 2024 року.

Крім того, матеріали справи містять свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів

спеціалізованого сідлового тягача Е, марки MAN модель TGX 26.440 д.н.з. НОМЕР_1 та спеціалізованого напів причепу контейнеровоза Е марки «STAS» модель «SA33-8K» д.н.з. НОМЕР_2 , що дає підстави для визначення виду транспортних засобів, а позивач має реально обґрунтований сумнів у правильності застосування відповідачем формули при визначенні результатів габаритно-вагового контролю.

Суд зазначає, що посилання представника відповідача на те, що напівпричепи- контейнеровози, повинні мати відповідне маркування, без якого віднести такий транспортний засіб до контейнеровозів немає можливості суд оцінює критично, оскільки у відповідності до наказу Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року № 363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, із змінами, (надалі - Правила 363) напівпричеп-контейнеровоз транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

Відповідно до п. 17.2-17.5 Правил 363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м., місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

У той же час, можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як причепа-контейнеровоза у розумінні Правил 363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, оскаржуваною постановою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо маркування контейнерів.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість та безпідставність клопотання про витребування доказів та вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного клопотання повністю.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 80, 248, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника Державної служби України з безпеки на транспорті Мельничук Ірини Василівни про витребування доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Анатолій КРУПИНА