Справа № 120/8613/22
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

13 червня 2024 р. Справа № 120/8613/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про заміну сторони (боржника) до відкриття виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік ОСОБА_1 в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

02.04.2024 видано виконавчий лист.

22.05.2024 на адресу суду надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про заміну сторони (боржника) у виконавчому листі, виданому Вінницьким окружним адміністративним судом 02.04.2024 року, до відкриття виконавчого провадження, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області. Подана заява мотивована тим, що на даній час позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивач вказує, що з 01.12.2023 він перебуває на обліку та отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

Ухвалою суду від 28.05.2024 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.06.2024.

Сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, заяв про розгляд справи без їх участі суду не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 2 статті 379 КАС України, на думку суду, наявні підстави для розгляду заяви в порядку письмового провадження.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи необхідність заміни сторони (боржника) у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження позивач зазначає, що згідно з інформацією, зазначеною в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 від 06.09.2014, виданому на ім`я позивача, з 27.11.2018 року та на даний час позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивач вказує, що з 01.12.2023 року він перебуває на обліку та отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

Надаючи оцінку наведеним доводам заявника, суд зауважує таке.

Положеннями ч. 1 ст. 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Тобто, із наведеного слідує висновок, що єдиною підставою для заміни сторони виконавчого провадження є факт вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Вказана позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі №804/958/17, від 03.12.2020 року у справі №805/2173/16-а, від 30.12.2020 року у справі №805/4361/17-а.

При цьому, виділяють дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників. У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Таким чином, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Судом з`ясовано, що позивачем було заявлено позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві. При цьому щодо доводів позивача, що він на даний час зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , суд зауважує, що відповідно до відомостей, що містяться в паспорті позивача, за вказаною адресою позивач був зареєстрований починаючи з 27.11.2018 року. В той же час, у спірний період позивач перебував на обліку і отримував пенсію по інвалідності в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві ( а.с. 9 ).

В даному ж випадку, жодних належних доказів на підтвердження реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заявником не надано, як і не надано доказів передачі заборгованості з виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік ОСОБА_1 в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Таким чином, в справі відсутні докази, які б свідчили, що заборгованість з виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік ОСОБА_1 в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком не обліковується за Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві.

Таким чином, за наведених обставин, підстави для заміни сторони (боржника) у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, відповідно до положень статті 379 КАС України, на переконання суду, відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 379 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви стягувача ОСОБА_1 про заміну сторони (боржника) у виконавчому листі, виданому Вінницьким окружним адміністративним судом в справі №120/8613/22.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна