Справа № 420/32950/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 червня 2024 року

м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) (далі - відповідач), в якому просить:

визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, тобто з 02.08.2021 року по 02.02.2022 року, виходячи із його середнього грошового забезпечення, розрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, протиправною;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, тобто з 02.08.2021 року по 02.02.2022 року, виходячи із його середнього грошового забезпечення, розрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Ухвалою суду провадження у справі відкрито 19.12.2023. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем була подана заява про залишення позову без розгляду, яка мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся з із зазначеним адміністративним позовом до суду з порушенням строку на таке звернення. Відповідач вказує, що виплати позивачу були здійснені військовою частиною на підставі судових рішень, а саме:

- 21 листопада 2022 року було нараховано та виплачено ОСОБА_1 перерахунок допомоги для оздоровлення за 2014 - 2018 роки у сумі 34 543 грн. на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року по справі №200/1039/22;

- 23 серпня 2023 року було нараховано та виплачено ОСОБА_1 перерахунок індексації грошового забезпечення у сумі 55 104,28 грн. на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року по справі №200/1040/22;

- 25 жовтня 2023 року було нараховано та виплачено ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за 2020-2021 роки з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2020 та 2021 років відповідно, у сумі 164873,68 грн., на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року по справі №200/225/22.

Після отримання кожної складової із зазначених виплат, ОСОБА_1 , якщо вважав, що ці виплати здійснені з порушенням його прав, був обізнаний про те, що з боку військової частини НОМЕР_1 було допущено затримку розрахунку з моменту кожного такого розрахунку після звільнення, і, відповідно, саме з цього моменту (розрахунку) повинен обраховуватись строк для звернення позивача до суду з позовом в даній справі, тобто з: 21.11.2022, 23.08.2023, 25.10.2023. У ОСОБА_1 , якщо він вважав, що його право порушене, виникало право на звернення протягом місяця до суду із позовом про стягнення середнього заробітку внаслідок несвоєчасної виплати після звільнення, але позивач своїм правом на таке звернення протягом місяця після виплати кожної складової жодного разу не скористався, а звернувся до суду лише 27.11.2023 з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку на підставі статті 117 КЗпП України, з порушенням строку на таке звернення. Позивач при таких обставинах він мав би звернутися до суду з зазначеним позовом протягом місяця після отримання виплати 21.11.2022, тому що всі інші виплати, як ним зазначено, вже не мали значення для визначення суми середнього заробітку. А тому позивач майже на рік пропустив строк звернення до суду із зазначеним позовом.

Представник позивача у відповіді на відзив посилається на те, підстав для залишення позову без розгляду немає, оскільки строк звернення до суду не пропущений. Днем фактичного розрахунки військової частини НОМЕР_1 з позивачем є 25.10.2023, а до суду позов поданий 23.11.2023.

Розглянувши заяву відповідача, суд встановив наступне.

Наказом начальника Регіонального управління морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 червня 2021 року №137-ОС "Про особовий склад" ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України. Наказом командира НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 липня 2021 року №239-ОС "Про особовий склад" ОСОБА_2 було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що при звільненні в добровільному порядку позивачу виплачено 388025,66гривень , в тому числі:

одноразову грошову допомогу в сумі 288134 грн. 38 коп.,

грошову компенсацію за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - 75 299,12 гривень,

індексацію грошового забезпечення - 17 121, 49 гривень;

винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичної операції, інших заходах в умовах особливого періоду за липень 2021 року - 6500,00 гривень + 209,68 гривень (1 день - 01 серпня 2021 року).

На виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду:

від 29.07.2022 у справі 200/1039/22 21.11.2022 ОСОБА_1 було виплачено 34543,04 гривень;

від 01.05.2023 у справі 200/1040/22 23.08.2023 ОСОБА_1 було виплачено 55104,28 гривень;

від 15.05.2023 у справі 200/225/23 25.10.2023 ОСОБА_1 було виплачено 164 873,68 гривень.

26.10.2023 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з вимогою нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, тобто з 02.08.2021 по 02.02.2022, виходячи із його середнього грошового забезпечення, нарахованого відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2023 №11/С-315-302 відмовлено позивачу у нарахуванні та виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

Суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу

Стаття 123 КАС України передбачає, що У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. . Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є видом виплат, який врегульований Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, згідно з яким обчислення середньої заробітної плати для оплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводиться, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до статті 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу Законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

У постанові від 25 лютого 2021 року по справі №240/5092/20 Верховний Суд зазначив, що відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Також Верховним Судом у вищевказаній постанові зроблено висновок, що з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як і в даному випадку, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

Таким чином, строк звернення до суду з даним адміністративним позовом складає один місяць, та такий строк обчислюється з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як і в розглядуваному випадку, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду із позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить один місяць.

З матеріалів позовної заяви слідує, що розрахунки із позивачем при звільненні проведено відповідачем несвоєчасно після набрання рішеннями судів законної сили. Останній розрахунок проведений 25.10.2023, що визнається позивачем в позовній заяві , отже, місячний строк звернення до суду із позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати 164873 грн. 68 коп. розпочався 26.10.2023 та закінчився 25.11.2023. При цьому позов подано 23.11.2023, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, тобто без пропуску місячного строку звернення до суду.

Суд погоджується з доводами відповідача, що позивач мав право ще після першої несвоєчасної виплати (21.11.2022) подати до суду аналогічний позов. Щодо відповідальності за несвоєчасну виплату коштів за рішеннями судів №200/1039/22 та № 200/1040/22 позивач дійсно пропустив строк звернення до суду. Разом з тим, таке несвоєчасне звернення до суду не перешкоджає позивачу подати позов у межах строків звернення до суду та вимагати стягнення середнього заробітку за несвоєчасну виплату грошового забезпечення в розмірі 164873 грн. 68 коп. згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі № 200/225/22.

З урахуванням викладеного, заява відповідача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 240, 248, 256, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА