Справа № 600/1089/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/1089/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.02.2024 р. №14 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку з 01.02.2024 року відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність відмови в призначені пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ без врахування страхового стажу у період проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю більше 4 років станом на 01.01.1993 року. Позивач вказав, що період навчання з 16.10.1988 р. по 12.07.1989 р. підлягає зарахування до періоду перебування на забрудненій території, що підтверджено рішенням суду по справі №718/1665/22, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, оскільки період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю з 13.07.1989 р. по 31.12.1992 р. станом на 01.01.1993 р. склав менше 4 років (3 роки 05 місяців 19 днів).

Третя особа у письмових поясненнях зазначає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач у період з 16.10.1988 р. по 12.07.1989 р. навчалась в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті, розташування якого не відноситься до забрудненої території внаслідок Чорнобильської катастрофи. Третя особа погодилась із доводами відповідача, що період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 р. склав менше 4 років, що позбавляє його права на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 05.04.2024 р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення другого відповідача по справі. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 позивач 29.10.1967 р.н., зареєстрована у АДРЕСА_1 . (а.с. 7-9).

Судом встановлено, що позивач має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 (Категорія 4) від 08.02.1993. (а.с. 10).

До матеріалів справи додано свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_3 та диплом НОМЕР_4 Кам`янець-Подільського сільськогосподарського інституту. (а.с. 11-12).

Згідно архівної довідки Подільського державного університету від 18.10.2023 р. позивач у період з 1985 р. по 1989 р. навчалась в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті на денній формі навчання. (а.с. 13-15).

Відповідно до довідок Ставчанської сільської ради від 22.12.2022 р. та від 01.02.2024 р. позивач зареєстрована та проживає з 16.10.1988 р. по даний час в селі Ставчани Чернівецького району (Кіцманського), яке згідно постанови КМУ від 23.07.1991 р. відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії. (а.с. 16-17)

Матеріали справи містять розрахунок стажу позивача, який становить 36 років 11 місяців 6 днів. (а.с. 18).

01.02.2024 р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.02.2024 р. №14. У вказаному рішенні зазначено, що період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю з 13.07.1989 р. по 31.12.1992 р. станом на 01.01.1993 р. склав менше 4 років (3 роки 05 місяців 19 днів). До вказаного стажу не зараховано період з 16.10.1988 р. по 12.07.1989 р. - навчання в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті, розташування якого не відноситься до забрудненої території внаслідок Чорнобильської катастрофи. (а.с. 19-20, 40).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.08.2022 р. №718/1665/22 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Ставчани Кіцманського району Чернівецької області в період з 16.10.1988 р. по 12.07.1989 року. Вказане рішення набрало законної сили 28.09.2022 року. (а.с. 21-22).

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону №1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV вказаної статті, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років .

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ), який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 1 Закону №796-ХІІ, цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно з ст. 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону №796-ХІІ визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до ст.14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так, до четвертої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постійно проживала або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), станом на 1 січня 1993, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 (Категорія 4) від 08.02.1993.

Відповідно до ст. 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому, відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 01.01.2022.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986 по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період).

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 55 Закону №796-ХІІ є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 у справі №205/4589/16-а та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Предметом даного спору є право позивача на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.02.2024 р. №14. У вказаному рішенні зазначено, що період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю з 13.07.1989 р. по 31.12.1992 р. станом на 01.01.1993 р. склав менше 4 років (3 роки 05 місяців 19 днів). До вказаного стажу не зараховано період з 16.10.1988 р. по 12.07.1989 р. - навчання в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті, розташування якого не відноситься до забрудненої території внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Водночас, суд звертає увагу, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.08.2022 р. №718/1665/22 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Ставчани Кіцманського району Чернівецької області в період з 16.10.1988 р. по 12.07.1989 року. Вказане рішення набрало законної сили 28.09.2022 року.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного рішення факт постійного проживання ОСОБА_1 в у зоні посиленого радіологічного контролю у період з 16.10.1988 р. по 12.07.1989 року підтверджено рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.08.2022 р. №718/1665/22, яке набрало законної сили та є обов`язковим для врахування відповідачем у спірних правовідносинах.

Також, суд звертає увагу й на наступне.

З матеріалів справи убачається, що позивачем до позовної заяви додано посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_2 (Категорія 4) від 08.02.1993 р., відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ.

Згідно з п. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 р. №501 (який був чинним на момент видачі позивачу посвідчення) (далі - Порядок №501), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до п.2 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-12) (у редакції від 19 грудня 1991 р. із змінами і доповненнями від 1 липня 1992 р.), іншими актами законодавства України.

Вказана норма кореспондується зі змістом ч. 3 ст. 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №501 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом №796-XII для такої категорії, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, надаючи особі посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) підтверджує той факт, що позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживала або постійно працювала у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, що дає їй право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи до суду надано не було.

Також судом встановлено, що страховий стаж позивача склав 36 років 11 місяців 6 днів, до страхового стажу зараховано всі період роботи згідно наданих документів, що не заперечується учасниками даної справи.

Безспірний період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю з 13.07.1989 р. по 31.12.1992 р. станом на 01.01.1993 р. складає 3 роки 05 місяців 19 днів. З урахуванням періоду з 16.10.1988 р. по 12.07.1989 року позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю понад 4 роки, що є достатнім для призначення відповідної пенсії за віком.

На момент звернення позивача із заявою від 01.02.2024 р. щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку позивач набув 57 річного віку.

Таким чином, під час звернення 01.02.2024 р. про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку позивачем надано підтверджуючі документи щодо набуття права на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.02.2024 р. №14 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку з 01.02.2024 року відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ. При цьому, позивач надав позивачу усі необхідні документи на підтвердження підстав для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ. Таким чином, у відповідача не було підстав для відмови у задоволенні заяви від 01.02.2024 р., а тому позов підлягає задоволенню у визначений позивачем спосіб.

У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.02.2024 р. №14 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку з 01.02.2024 року відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн згідно квитанції від 12.03.2024 р.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Генерала Батюка, 8, м. Слов`янськ, Донецька область, 84100, ).

третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3, ).

Суддя Т.М. Брезіна