Справа № 520/6059/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 р. №520/6059/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (в особі Департаменту кадрової політики) (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168), Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (вул. Динамівська, 4, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61023), Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61023) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в яком з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Директора Департаменту Кадрової політики Міністерства оборони України від 06.02.2024 № 40 (по особовому складу) в частині звільнення від займаної посади та зарахування у розпорядження Директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України підполковника ОСОБА_1 , доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № 44 від 12.02.2024.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України в особі Департаменту Кадрової політики поновити підполковника ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.

4. Зобов?язати Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого поновити доступ до роботи з відомостями, що містять державну таємницю.

5. Стягнути з Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час перебування в розпорядженні до фактичного поновлення на посаді з урахуванням виплачених сум.

6. Рішення в частині поновлення на посаді звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу на посаді доцента кафедри права національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту. Наком директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України (по особовому складу) від 06.02.2024 № 40 позивача звільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, а відповідно до примітки до пункту 7 параграфу 2 Наказу № 40 визначено, що на час перебування у розпорядженні Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України Позивач залишається на всіх видах забезпечення та у списках Військово-юридичного інституту і виконує обов`язки військової служби в межах, визначених начальником Військово-юридичного інституту.

Позивач вважає Наказ № 40 протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на відсутність в ньому посилання на конкретні підстави його винесення, передбачені пунктом 116 Положення № 1153/2008. Зазначає, що службова характеристика на позивача була складена 19 грудня 2023 року, тобто через 19 днів після завершення строку для проведення щорічного оцінювання, за невизначений період, складена не уповноваженою особою, а також не відповідає формі, передбаченій додатком 7 до Інструкції № 170. Разом із тим, позивача всупереч вимогам пунктів 7.22. 7.23. Інструкції № 170 не було ознайомлено з результатами щорічного або періодичного оцінювання, не доведено оцінної картки та службової характеристики, що підтверджується копією наданої представником Міноборони до матеріалів справи службової характеристики.

Також, вказує, що на підставі Наказу № 40 в подальшому пунктом 3 начальника Військово юридичного інституту (по стройовій частині) від 12.02.2024 № 44 позивача відповідно до пункту 116 Положення № 1153/2008 звільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України з 12 лютого 2024 року із утриманням у списках Військово-юридичного інституту з виконанням на час перебування в розпорядженні обов`язків військової служби в межах, визначених начальником Військово юридичного інституту, та з припиненням доступу до роботи з відомостями, що містять державну таємницю. Позивач вважає, що спірний Наказ № 44 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки даний наказ позивачу не доведений, не містить конкретної підстави їх прийняття, без зазначення будь-яких документів та директив, на підставі яких такий наказ видано, винесений до настання граничного строку перебування Позивача на посаді, що є порушенням норм чинного законодавства.

Наслідком скасування оскаржуваних наказів Позивач вважає поновлення його на посаді доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово юридичного інституту відповідно до частини 2 статті 8 Закону № 2011-XII з виплатою суми невиплаченого грошового забезпечення внаслідок позбавлення доступу до роботи з відомостями, що містять державну таємницю, за весь час перебування в розпорядженні до фактичного поновлення Позивача на посаді з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.03.2024 року відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

25.03.2023 року від 1 відповідача Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що пункт 7 параграфу 2 наказу директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 06.02.2024 № 40 (по особовому складу) в частині звільнення від займаної посади та зарахування у розпорядження Директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України підполковника ОСОБА_1 прийнятий виключно в межах прав та у спосіб передбачений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 та Інструкцією №280, а отже є законним і обґрунтованим.

Зазначено, що позивача було звільнено з посади і зараховано в розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України на підставі підпункту 3 пункту 116 Положення № 1153/2008, згідно з яким зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі, зокрема, призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду.

За обставинами справи, на підставі пункту 257 Положення № 1153/2008, абзацу третього пункту 7.7., абзацу тринадцятого пункту 7.14. Інструкції № 170 на Позивача, який під час проходження військової служби у Військовоюридичному інституті займав посаду, передбачену штатом воєнного часу Військово-юридичного інституту № 17/231 (01) було складено відповідну службову характеристику з висновком і рішенням уповноваженої посадової особи щодо доцільності зарахування Позивача у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, що передбачає його попереднє звільнення від займаної посади. Таким чином, службова характеристика (у особливий період (період правового режиму воєнного стану) готується оскаржуваним Наказом № 40, видані у повній відповідності з нормами Положення № 1153/2008 та Інструкції № 170, а відтак оскаржувані положення Наказу № 40 є законними та обґрунтованими, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 29.03.2024 року залучено в якості третьої особи - Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого до участі у справі № 520/6059/24.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимогу в межах викладених вище позовних вимог, залучено в якості другого відповідача Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та виключено Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого зі складу третіх осіб.

Ухвалою суду від 08.04.2024 року витребувано у Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого належним чином завірені: 1). копії наказів (розпоряджень) про призначення (відрядження) Начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого бригадного генерала юстиції ОСОБА_2 для виконання обов`язків за іншими посадами, зокрема виконання повноважень командувача оперативного угрупування військ Харків. Керівник Сил оборони міста героя Харкова; 2) копії наказів про розподіл повноважень (призначення Т.в.о.) між начальником Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого бригадного генерала юстиції ОСОБА_2 та його заступниками на період відсутності Начальника у зв`язку з призначенням (відрядженням) його для виконання обов`язків за іншими посадами, зокрема виконання повноважень командувача оперативного угрупування військ Харків, Керівника Сил оборони міста героя Харкова. 3) інформації щодо того, хто та в яких обсягах виконував обов`язки Начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого з 01.10.2023 по 01.01.2024, та копії наказів на підтвердження вказаної інформації.

15.04.2024 року від представника 2 відповідача - Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого надійшов відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого 2 відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає аналогічні обґрунтування викладені відповідачем 1 в відзиві від 25.03.2023 року на позовну заяву щодо вимог про скасування Наказу № 40.

Також вказує, що Наказ № 44 в частині звільнення Позивача від займаної посади та зарахування його у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України був виданий також і на виконання Наказу № 40, у межах повноважень начальника Військово-юридичного інституту та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану та у відповідності до вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України, а отже є законним і обґрунтованим, що є підставою для відмови в позові.

Крім того вказав, що Військово-юридичний інститут не є розпорядником бюджетних коштів, не має власних реєстраційних рахунків в органах Державної казначейської служби України, а відтак не може безпосередньо здійснювати виплату грошового забезпечення або окремих його видів як Позивачу, так і іншим військовослужбовцям, оскільки безпосередньо такі виплати на даний час здійснює Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба. Таким чином, вимоги Позивача до Військово-юридичного інституту про стягнення суми невиплаченого грошового забезпечення за весь час перебування в розпорядженні до фактичного поновлення на посаді з урахуванням виплачених сум, висунуті до неналежного відповідача, а тому не підлягають задоволенню.

Також 15.04.2024 року, представником Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого на виконання вимог ухвали суду від 08.04.2024 року надано додаткові письмові пояснення щодо витребуваної судом інформації.

Позивач через канцелярію суду подав відповідь на відзив, в якій просив суд залучити в якості співвідповідача Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба () та просив вважати позовні вимоги в частині стягнення суми невиплаченого грошового забезпечення за весь час перебування в розпорядженні до фактичного поновлення позивача на посаді з урахуванням виплачених сум заявленими до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.

Ухвалою суду від 30 квітня 2024 р. клопотання позивача щодо залучення співвідповідача задоволено, залучено в якості співвідповідача - Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба () по даній справі.

13.05.2024 року від відповідача 3 Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба надійшов відзив на позовну заяву в якій представник відповідача вказав, що не має жодних заборгованостей перед підполковником ОСОБА_1 оскільки всі суми грошового забезпечення за весь час перебування в розпорядженні було виплачено при вибутті на нову посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу 178 батальйону резерву Сухопутних військ Збройних Сил України ( АДРЕСА_2 ). На підставі чого просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом з матеріалів справи встановлено, що підполковник Збройних Сил України ОСОБА_1 , проходить військову службу за контрактом у Військово-юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 30.06.23 року серія НОМЕР_1 .

Відповідно до Наказу Директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 24.10.2019 № 290 призначений на посаду Доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.

Наказом Директора Департаменту Кадрової політики Міністерства оборони України від 06.02.2024 № 40 (по особовому складу) відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України підполковника ОСОБА_1 , доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, звільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністрерства оборони України.

Також, Наказом Начальника Військово-Юридичного Інституту Національного Юридичного Університету імені Ярослава Мудрого №44 від 12.02.2024 (по стройовій частині), було визначено: «Відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнити від займаної посади і зарахувати у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України з 12 лютого 2024 року та утримувати у списках Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. На час перебування у розпорядженні виконує обов?язки військової служби в межах, визначених начальником Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого: підполковника ОСОБА_3 , доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи. Припинити доступ до роботи з відомостями, що містять державну таємницю.

Підстава: витяг із наказу директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 06 лютого 2024 року №40».

З вказаного наказу №44 від 12.02.2024 (по стройовій частині) вбачається що він прийнятий на підставі та на реалізацію Наказу директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 06 лютого 2024 року №40.

Не погоджуючись з наказами відповідачів від 06.02.2024 № 40 та від 12.02.2024 №44, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу Директора Департаменту Кадрової політики Міністерства оборони України від 06.02.2024 № 40 (по особовому складу) в частині звільнення від займаної посади та зарахування у розпорядження Директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України підполковника ОСОБА_1 , доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, суд зазначає наступне.

За приписами абзацу першого пункту 12 Положення № 1153/2008 зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 1 Розділу Х Інструкції № 280 накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.

Згідно абзацу одинадцятого пункту 2 Розділу Х Інструкції № 280 наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, зокрема, звільнення, призупинення, поновлення та продовження військовослужбовцю військової служби Згідно підпункту 3 пункту 116 Положення № 1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо подальшого їх службового використання допускається в разі призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду. Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади (абзац 20 пункту 116 Положення №1153/2008). Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення №1153/2008 визначає Інструкція № 170.

Відповідно до абзаців 2, 3 та 7 пункту 4.16 розділу IV Інструкції № 170 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільнення з посади і зарахування в розпорядження проводяться за підставами, визначеними пунктом 116 Положення, наказом посадової особи, до номенклатури призначення якої належить посада військовослужбовця, або наказом прямого командира (начальника) цієї посадової особи; зарахування проводиться в розпорядження посадової особи, до компетенції якої належить вирішення питання дальшого службового використання військовослужбовця, або, в разі неможливості вирішення цього питання, у розпорядження прямого командира (начальника).

Крім того, абзац 23 пункту 116 Положення № 1153/2008 визначає, що військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Відповідно до наданих відповідачами пояснень, позивача було звільнено з посади і зараховано в розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України на підставі підпункту 3 пункту 116 Положення № 1153/2008, згідно з яким зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі, зокрема, призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII (зі змінами) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (зі змінами) особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (зі змінами), (далі Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами Положення № 1153/2008 атестування військовослужбовців проводиться для забезпечення правильного добору, розстановки, виховання і вдосконалення підготовки військових кадрів шляхом об`єктивного оцінювання професійного рівня, ділових та моральних якостей кожного військовослужбовця, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання, створення резерву кандидатів для просування по службі (пункт 176). Процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання (пункт 177).

Порядок та строки проведення атестування військовослужбовців визначаються Міністерством оборони України (пункт 179). Атестування військовослужбовців в особливий період проводиться в порядку, визначеному Міністерством оборони України. У разі подання документів щодо подальшого службового використання, нагородження чи присвоєння чергових військових звань військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами воєнного часу, на них складаються службові характеристики в порядку, визначеному Міністерством оборони України. Для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення (пункт 257).

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що атестування військовослужбовців в особливий період проводиться в порядку, визначеному Міністерством оборони України, при цьому для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців.

Відповідно до пункту 7.1. Інструкції № 170 процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання військовослужбовців Комплексне (щорічне під час особливого періоду) оцінювання здійснюється для визначення відповідності військовослужбовців займаним посадам, створення Резерву для просування по службі і Плану переміщення на посади за результатами оцінки їх службової діяльності за рік та прийняття рішень щодо присвоєння військових звань, просування або переміщення військовослужбовців по службі, або їх звільнення з військової служби. Періодичне оцінювання здійснюється для характеристики дій військовослужбовців і визначення перспектив подальшого службового використання на підставі аналізу їх службової діяльності за визначений період (пункт 7.2.).

Отже, у відповідності до Інструкції № 170 під час особливого періоду проводиться тільки щорічне оцінювання та періодичне оцінювання.

Водночас відповідно до рішення Міністра оборони України від 04.10.2022 № 33058/з, прийнятого на підставі пунктів 179, 257 Положення № 1153/2008, за пропозиціями Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 30.09.2022 № 226/3280 та з метою оперативного прийняття відповідних кадрових рішень в умовах широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, щорічне оцінювання військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, буде здійснене після закінчення заходів правового режиму воєнного стану в Україні, за окремим рішенням, а призначення військовослужбовців на відповідні посади у період правового режиму воєнного стану здійснюється за поданнями та службовими характеристиками.

Періодичне оцінювання проводиться зокрема, з військовослужбовцями, які проходять військову службу на посадах, передбачених штатами воєнного часу, - перед прийняттям стосовно них кадрових рішень (абзац шостий пункту 7.6.).

В свою чергу, у відповідності до листа Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 30.09.2022 № 226/3280 з введенням в Україні правового режиму воєнного стану Міноборони, Збройні Сили України, Державна спеціальна служба транспорту переведені на організацію і штати воєнного часу.

Відповідно до пункту 7.7. Інструкції № 170 за результатами періодичного оцінювання складається службова характеристика.

За приписами пункту 7.14. Інструкції № 170 залежно від результатів службової діяльності та отриманого бойового досвіду військовослужбовця посадові особи, які складають службову характеристику, роблять висновки щодо подальшого службового використання або заохочення військовослужбовця, а саме, зокрема: призначення на рівнозначну посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 2 пункту 82 Положення; призначення на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, посадові особи, які складають службову характеристику мають право призначити військовослужбовця на на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення за результатами службової діяльності та отриманого бойового досвіду.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1.5. Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються, зокрема: 1) Подання.

Таким чином, складовою частиною переміщення військовослужбовців є їх попереднє звільнення із посад.

Згідно абзаців п`ятого восьмого, абзацу дванадцятого пункту 4.11. Інструкції № 170, підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є, зокрема, на вищі, рівнозначні і нижчі посади у разі здійснення незапланованого переміщення подання;

Подання підписується командиром військової частини й надсилається до служб персоналу вищого органу військового управління за підпорядкованістю. Відповідно до абзацу першого пункту 110 Положення № 1153/2008 переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Судом встановлено, що у відповідності до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та бойових дій у місті Харкові згідно пункту 1 наказу начальника Військово-юридичного інституту (по стройовій частині) від 24.02.2022 № 44 мобілізаційного розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України № 32/321/501/13т та розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2022 № 67т Військово-юридичний інститут з 00.00 год. 01.03.2022 року перейшов на штат № 17/231-01, де « 01» - індекс штату воєнного часу.

Оскільки відповідно до статей 5, 6 Закону № 389-VIII, Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні»» правовий режим воєнного стану в Україні триває до теперішнього часу, то в період правового режиму воєнного стану з 24 лютого 2022 року і до теперішнього часу, тобто в період виникнення та існування спірних правовідносин, посада доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту, з якої звільнений Позивач Наказом № 40, є посадою, передбаченою штатом воєнного часу.

Судовим розглядом також встановлено, що на підставі пункту 257 Положення № 1153/2008, абзацу третього пункту 7.7., абзацу тринадцятого пункту 7.14. Інструкції № 170 на позивача, який під час проходження військової служби у Військово-юридичному інституті займав посаду, передбачену штатом воєнного часу Військово-юридичного інституту № 17/231 (01) було складено відповідну службову характеристику з висновком і рішенням уповноваженої посадової особи щодо доцільності зарахування позивача у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, що передбачає його попереднє звільнення від займаної посади.

Згідно окремих висновків даної службової характеристики за час проходження військової служби ОСОБА_1 зарекомендував себе як з позитивного, так і з негативного боку, зокрема, на посаді доцента Кафедри права Національної безпеки та правової роботи з жовтня 2019 року, в обсязі займаної посади підготовлений задовільно, функціональні обов`язки знає задовільно, знає, але не завжди застосовує на практиці вимоги статутів та інших нормативних документів, що визначають повсякденну діяльність, має недоліки в організації навчального процесу, на зауваження та критику реагує не завжди, недоліки усуває несвоєчасно, потребує постійного втручання командирів (начальників) для корекції результату його діяльності (результати потрібно постійно принципово виправляти), витрачає значний час, в складних обставинах іноді губиться, не завжди зібраний, правильне рішення не завжди швидко знаходить, завдання, що отримує, організовує та виконує повільно, знання не завжди застосовує по службі, володіє організаторськими здібностями на задовільному рівні, на середньому рівні проводить заняття з підлеглим особовим складом.

Зазначені окремі висновки даної службової характеристики складені, виходячи з наступного, зокрема:

1) Згідно функціональних обов`язків доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи його завданнями є, зокрема, якісне здійснення освітнього (навчального) процесу та/або наукової діяльності (наукової роботи), методичної та виховної роботи; на виконання покладених завдань він зобов`язаний, зокрема, розробляти (оновлювати) та подавати на підпис начальнику кафедри проєкти освітніх програм, програм (робочих програм, силабусів), навчально-методичних матеріалів і матеріалів (фондів контрольних завдань) для проведення підсумкової атестації (поточного контролю успішності) з навчальних дисциплін;

2) В порушення своїх функціональних обов`язків ОСОБА_1 не завжди якісно складалися проєкти робочих програм закріплених навчальних дисциплін.

Судом встановлено, що на підставі даної службової характеристики, у відповідності до абзацу першого пункту 12, абзацу першого пункту 110 Положення № 1153/2008, підпункту 1 пункту 1.5., абзаців п`ятого восьмого, дванадцятого пункту 4.11. Інструкції № 170, пункту 1, абзацу одинадцятого пункту 2 Розділу Х, Військово-юридичним інститутом було підготовлено і надіслано до служби персоналу вищого органу військового управління за підпорядкованістю (Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України) Подання з висновками і клопотаннями про зарахування Позивача у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, яке було реалізоване Наказом № 40.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що службова характеристика (у особливий період (період правового режиму воєнного стану) готується замість періодичного оцінювання в процесі атестування).

За таких умов, доводи позивача, що Міністерством оборони України внаслідок прийняття пункту 7 оскаржуваного наказу допущено порушення частини 2 статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зі змінами), пункти 12, підпункт 5 пункту 82, підпункти 1, 7 пункту 116 Положення № 1153/2008, пунктів 1, 2 Розділу Х, пункт 16 Розділу ХІ Інструкції № 280, пунктів 4.12., 4.17., 4.29 розділу ІV Інструкції № 170 не відповідають обставинам справи.

В свою чергу, призначення позивача на вакантну посаду не здійснювалося, а відтак не підлягають дослідженню в межах цієї адміністративної справи питання наявності у позивача першочергового права на таке призначення.

З огляду на викладені обставини, Наказ № 40 в частині звільнення від займаної посади та зарахування у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України підполковника ОСОБА_1 , доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, прийнятий директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану та у відповідності до вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

Щодо доводів позивача про відсутність повноважень у бригадного генерала юстиції ОСОБА_2 , як у начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, щодо складення та затвердження службової характеристики, подання, у зв`язку з призначенням начальника ВЮІ НЮУ імені Ярослава Мудрого бригадного генерала юстиції ОСОБА_2 заступником командувача оперативного угрупування військ Харків, керівником Сил оборони міста героя Харкова, суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаних доводів позивачем вказано, що Начальник ВЮІ НЮУ імені Ярослава Мудрого бригадний генерал юстиції ОСОБА_2 відповідно до загальновідомих обставин, інформація щодо яких наявна у відкритому доступі, відряджений з 02.09.2022 для виконання повноважень командувача оперативного угрупування військ Харків. Керівник Сил оборони міста героя Харкова, обов`язки начальника ВЮІ НЮУ імені Ярослава Мудрого виконують його заступники.

На підтвердження вказаних обставин позивач посилється на інформаційне повідомлення від 02.09.2022 року, яке розмішене на офіційній сторінці Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого у мережі Facebook (https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=036796&id=58672&m_entstream_source=permalink) наступного змісту: «Харків у надійних руках щиро вітаємо бригадного генерала, Начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, ОСОБА_4 , який з другого вересня почав виконувати ще й обов`язки Командувача тактичного угрупування «Харків» !».

Перевіряючи обґрунтованість вказаних доводів, суд зазначає наступне.

Офіційна сторінка Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого у мережі Facebook з інформаційним повідомленням від 02 вересня 2022 року вищезгаданого змісту не є офіційним джерелом інформації будь-яких складових Сил оборони держави (органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій).

Судом встановлено, що в даному повідомленні зазначається, що начальник Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого бригадний генерал юстиції Сергій Мельник з другого вересня почав виконувати ще й обов`язки Командувача тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а не командувача оперативного угрупування військ Харків чи керівника Сил оборони міста героя Харкова, як про це зазначено позивачем в уточненому адміністративному позові.

Разом із тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що під час виконання додаткових обов`язків начальника Харківського гарнізону та у складі тимчасових органів військового управління, призначених для управління військами (силами) оборони під час відбиття збройної агресії російської федерації, бригадний генерал юстиції ОСОБА_2 не звільнявся від виконання обов`язків за штатною посадою начальника Військово-юридичного інституту.

На виконання вимог ухвали суду від 08.04.2024 року про витребування доказів, представник Військово-юридичному інституті пояснив, що станом на 02.09.2022 року начальник Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого бригадний генерал юстиції ОСОБА_2 не виконував обов`язків командувача оперативного угрупування військ Харків чи керівника Сил оборони міста героя Харкова; фактично станом на 02.09.2022 року відповідно до бойового розпорядження оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 30.08.2022 № 116/1/734т, бойових розпоряджень оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.08.2022 № 2785т та від 31.08.2022 № 2792т начальник Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого бригадний генерал юстиції ОСОБА_2 , поряд з обов`язками начальника Харківського гарнізону, виконував додатково обов`язки командира тактичної групи «Харків», що, до речі, підтверджується словосполученням «ще й» у вищезгаданому повідомленні; вищезгаданими бойовими розпорядженнями оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 30.08.2022 № 116/1/734т, бойовими розпорядженнями оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.08.2022 № 2785т та від 31.08.2022 № 2792т не передбачалося звільнення бригадного генерала юстиції ОСОБА_2 від виконання обов`язків за штатною посадою начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого у зв`язку з покладенням на нього з 00.00 год. 02.09.2022 року виконання обов`язків командира тактичної групи «Харків».

В свою чергу, зазначені бойові розпорядження оперативностратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 30.08.2022 № 116/1/734т, бойові розпорядження оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.08.2022 № 2785т та від 31.08.2022 № 2792т не було надано до суду, з підстав того, що вони є таємними та відсутні у Військово-юридичному інституті.

Згідно статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до підпунктів 2.3.1. 2.3.11 пункту 2.3. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до основних питань, що регламентуються розпорядчими документами, які видаються у Збройних Силах України в межах наданих повноважень, не належать жодні питання стосовно розподілу повноважень між командирами і заступниками на період відсутності командирів з тих чи інших причин, оскільки зазначене суперечило б передбаченому статтями 28, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України принципу єдиноначальності.

Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Отже, начальник Військово-юридичного інституту та його заступники виконують свої службові обов`язки згідно статутів Збройних Сил України, а також відповідних посібників, порадників, положень, інструкцій та затверджених функціональних обов`язків, що підтверджується копією функціональних обов`язків начальника Військово-юридичного інституту.

Суд зазначає, що законодавством не передбачено видання наказів про розподіл повноважень (призначення Т.в.о.) між начальником ВЮІ НЮУ імені Ярослава Мудрого бригадного генерала юстиції ОСОБА_2 та його заступниками на період відсутності Начальника у зв`язку з призначенням (відрядженням) його для виконання обов`язків за іншими посадами, зокрема виконання повноважень командувача оперативного угрупування військ Харків, Керівника Сил оборони міста героя Харкова, у зв`язку з чим вказаний наказ не видавався.

Так, відповідно до абзацу дев`ятнадцятого статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) зобов`язаний, зокрема, особисто керувати кадровою роботою.

Судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено, що під час виконання додаткових обов`язків начальника Харківського гарнізону та у складі тимчасових органів військового управління, призначених для управління військами (силами) оборони під час відбиття збройної агресії російської федерації, бригадний генерал юстиції ОСОБА_2 був звільнений від виконання обов`язків за штатною посадою начальника Військово-юридичного інституту або те, що обов`язки виконував його заступник.

Разом із тим, відповідно до наданого представником військово-юридичного інституту Наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 08.11.2019 року № 618 полковник юстиції ОСОБА_2 , начальник Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, увільнений від займаної посади і призначений начальником Військово-юридичного інституту цього самого університету, ВОС - 8503002.

Згідно пункту 3 наказу начальника Військово-юридичного інституту (по стройовій частині) від 11.11.2019 року № 57 полковник юстиції ОСОБА_2 справи та посаду начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Отже, станом на 19.12.2023 року і 01.01.2024 року, тобто на день підписання службової характеристики і подання, бригадний генерал юстиції ОСОБА_2 виконував обов`язки за штатною посадою начальника Військово-юридичного інституту, Наказом № 618 і Наказом № 57 позивач призначений на посаду Військово-юридичного інституту і прийняв її у встановленому порядку, з даної посади він не звільнявся і не здавав її, зворотнього позивачем не доведено, у зв`язку з чим відповідно до наданих статтею 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повноважень підписав вищезгадані документи.

При цьому окремих наказів про обсяги виконуваних обов`язків за посадою начальника Військово-юридичного інституту з 01.10.2023 року по 01.01.2024 року бригадним генералом юстиції ОСОБА_2 чи іншими посадовими особами, зокрема його заступником, не видавалося, зворотнього судом не встановлено.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача про протиправність прийняття оскаржуваного наказу суд вважає необґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу Начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № 44 від 12.02.2024, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин другої, третьої статті 2 Закону України від 17.03.2011 року № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» (зі змінами, далі - Закон № 3166- VI) міністерства діють за принципом єдиноначальності. Підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, не можуть здійснювати владні повноваження, крім випадків, визначених законом.

Так, Військово-юридичний інститут згідно Положення № 540/132 належить до сфери управління Міністерства оборони України.

Судом встановлено, що у відповідності до підпункту 2.2.5. пункту 2.5. та підпункту 2.3.4. пункту 2.3. розділу 2 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженій наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40, та на підставі Наказу № 40 в подальшому пунктом 3 Наказу № 44 Позивача відповідно до пункту 116 Положення № 1153/2008 звільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України з 12 лютого 2024 року із утриманням у списках Військово-юридичного інституту з виконанням на час перебування в розпорядженні обов`язків військової служби в межах, визначених начальником Військово-юридичного інституту, та з припиненням доступу до роботи з відомостями, що містять державну таємницю.

Таким чином, зазначений Наказ № 44 в частині звільнення позивача від займаної посади та зарахування його у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України був виданий також і на виконання Наказу № 40, у межах повноважень начальника Військово-юридичного інституту та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану та у відповідності до вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України, а отже є законним і обґрунтованим.

Щодо зобов?язання Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого поновити доступ до роботи з відомостями, що містять державну таємницю, суд зазначає наступне.

Відносини у сфері охорони державної таємниці регулюються Конституцією України, законами України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації", «Про державну таємницю» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну таємницю» допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Надання дозволу здійснюється на підставі заявок державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій та результатів спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Термін дії дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, встановлюється Службою безпеки України і не може перевищувати 5 років. Його тривалість залежить від обсягу робіт (діяльності), що здійснюються державним органом, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією, ступеня секретності та обсягу пов`язаних з цими роботами (діяльністю) відомостей, що становлять державну таємницю, а також категорії режиму секретності.

Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого під час розгляду справи пояснив, що після звільнення від займаної посади та зарахування у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України позивач немає необхідності роботи із секретною інформацією у Військово-юридичному інституті, при цьому сам допуск позивача до державної таємниці не припинено, а після призначення позивача на посаду доступ до роботи з відомостями, що містять державну таємницю може бути поновлено за службовою необхідністю.

До 24 січня 2024 року Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого підпадав під дію дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею який надавався Службою безпеки України Національному юридичному університету імені Ярослава Мудрого.

Станом на травень 2024 року Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого подав заявку, отримав акт спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, проте ще не отримав спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Таким чином, поновлення доступу позивача до роботи з відомостями, що містять державну таємницю, до отримання Військово-юридичним інститутом від органів Служби безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, є неможливим, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення суми невиплаченого грошового забезпечення за весь час перебування в розпорядженні до фактичного поновлення на посаді з урахуванням виплачених сум, є похідними від вимог про скасування наказів від 06.02.2024 № 40 та від 12.02.2024 №44, а відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (в особі Департаменту кадрової політики) (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168), Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (вул. Динамівська, 4, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61023), Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61023) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.