Справа № 160/9835/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2024 рокуСправа № 160/9835/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанови, -
16 квітня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій позивач просить:
Ухвалою суду від 19.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії вказаної ухвали шляхом подання до суду:
- доказів сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.;
- доказів поважності пропуску строку звернення до суду, у разі необхідності заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з наведенням відповідних підстав;
На виконання ухвали суду від 19.04.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача 30.04.2024 року надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, до якого зокрема, було надано копію супровідного листа Центрально Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про направлення на адресу військової частини НОМЕР_1 копії постанови від 11.03.2024 року, на якій є відмітка про отримання спірної постанови позивачем 11.04.2024 року.
Таким чином, позивачем доведено, що строк звернення до суду, встановлений ст. 287 КАС України, не пропущений.
Крім того, 15.05.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених статтями 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Судове засідання призначено на 20 травня 2024 року об 13:30 год.
Крім того, вищезазначеною ухвалою суду було витребувано у Центрально Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП №72031578.
В судове засідання 20 травня 2024 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
20 травня 2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначене на 20 травня 2024 року об 13:30 год.
Наступне судове засідання призначено на 27 травня 2024 року об 11 год. 00 хв.
В судове засідання 27 травня 2024 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Суд на місці ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
06 червня 2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 , надійшло клопотання про подальший розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року в адміністративній справі №160/14166/21 - скасовано в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 23 жовтня 2017 р. по 28 жовтня 2020 р. та ухвалено нове рішення.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 23 жовтня 2017 р. по 28 лютого 2020 р. із застосуванням базового місяця - січень 2008 р., у період з 01 березня 2018 р. по 28 жовтня 2020 р. із застосуванням базового місяця - березень 2018 р.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 р. в адміністративній справі №160/14166/21 - залишено без змін.

30.05.2023 року ОСОБА_1 подав до Центрально Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про примусове виконання судового рішення у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".

19.06.2023 року на підставі заяви стягувача постановою державного виконавця ЦентральноМіського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Піхай Іриною Володимирівною відкрито виконавче провадження №72031578 з примусового виконання виконавчого листа №160/14166/21, виданого 14.06.2022 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 23 жовтня 2017 р. по 28 лютого 2020 р. із застосуванням базового місяця - січень 2008 р., у період з 01 березня 2018 р. по 28 жовтня 2020 р. із застосуванням базового місяця - березень 2018 р.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2023 року у ВП №72031578 боржником вказано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ). Боржнику вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Копію вказаної постанови надіслано боржнику засобами поштового зв`язку та отримано Військовою частиною НОМЕР_1 - 20.02.2024 року, про що безпосередньо зазначає позивач у позовній заяві.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №72031578 судом становлено, що станом на 11.03.2024 року листів від боржника та документальне підтвердження щодо виконання судового рішення в частині нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 23 жовтня 2017 р. по 28 лютого 2020 р. із застосуванням базового місяця - січень 2008 р., у період з 01 березня 2018 р. по 28 жовтня 2020 р. із застосуванням базового місяця - березень 2018 р.. на адресу Центрально Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не надходило.

11.03.2024 року у відповідності до вимог ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Центрально Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кохан Дарією Андрієвною винесено постанову про накладення на Військову частину НОМЕР_1 штрафу в сумі 5100,00 грн. за невиконання вимог виконавчого документа без поважних причин. Вказаною постановою було зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VIII).

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом частини першої та другої статті 11 цього Закону строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Приписами статті 18 Закону №1404-VІІІ встановлені обов`язки і права виконавців.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону №1404-VІІІ).

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом частини третьої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закону №1404-VIII).

Як передбачено ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи на майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентований статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження". За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню,- протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Судом встановлено, що позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що державним виконавцем Центрально Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Піхай Іриною Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72031578 від 19.06.2023 року, з примусового виконання виконавчого листа №160/14166/21, виданого 14.06.2022 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 23 жовтня 2017 р. по 28 лютого 2020 р. із застосуванням базового місяця - січень 2008 р., у період з 01 березня 2018 р. по 28 жовтня 2020 р. із застосуванням базового місяця - березень 2018 р., яку останнім було виконано в добровільному порядку 29.02.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1256 від 28.02.2024 року, згідно якої військовою частиною НОМЕР_1 на реквізити ОСОБА_1 було перераховано кошти у розмірі 3 921,77 грн., копія якої міститься в матеріалах справи.

Водночас, 11.03.2024 року державним виконавцем ЦентральноМіського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кохан Дарією Андрієвною винесено постанову про накладення штрафу на Військову частину НОМЕР_1 в сумі 5100,00 грн. за невиконання вимог виконавчого документа без поважних причин.

Суд звертає увагу, що ключовим питанням під час вирішення даного спору є з`ясування поважності причин невиконання боржником судового рішення, від чого безпосередньо залежить правомірність накладення на позивача спірного штрафу.

Так, згідно з ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз визначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, але не зробив цього. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (частина 6 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Матеріалами справи підтверджено, що станом на день прийняття постанови від 11.03.2024 року про накладення штрафу на Військову частину НОМЕР_1 в сумі 5100,00 грн., жодних листів або пояснень щодо виконання вимог виконавчого листа №160/14166/21 від 14.06.2022 року на адресу Центрально Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від боржника не надходило. Доказів того, що державний виконавець діяв не в межах Закону України "Про виконавче провадження" та не у межах наданих йому повноважень, немає.

Суд зазначає, що обставини, на які посилається у позовній заяві позивач, стосовно того, що 29.02.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 на реквізити ОСОБА_1 було перераховано кошти у розмірі 3 921,77 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1256 від 28.02.2024 року, та є в свою чергу добровільним виконанням рішення, суд не приймає до уваги, оскільки в силу приписів частини 4 статті 19 Закону «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний був невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин (перерахунку коштів стягувачу), письмово повідомити виконавцю про повне виконання ним рішення та надати докази цього, однак матеріали справи не містять письмових звернень боржника до державного виконавця із відповідним листом про виконання ним рішення.

Таким чином, позивач не вживав залежні від нього заходи для виконання рішення суду в повному обсязі, тобто, не проявив достатньої розумності та обачності для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.

За таких обставин, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, відповідач у спірних правовідносинах діяв у відповідності вимог чинного законодавства.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не підтверджено належними доказами обставин, якими обґрунтовує заявлені вимоги, та не спростовано доводи відповідача, заперечуючи їх обґрунтованість.

З огляду на викладене, суд вважає, що постанова державного виконавця Центрально Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кохан Д.А. від 11.03.2024 в межах ВП №72031578 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання вимог виконавчого документа без поважних причин є правомірною та такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для її скасування судом не встановлено.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.139 КАС України, сума сплаченого судового збору останньому не повертається.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Центрально Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (50024, м. Кривий Ріг, вул. П. Калнишевського, буд. 5, ) про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду .

Повний текст рішення суду складено 10 червня 2024 року.

Суддя І.В. Тулянцева