Справа № 420/2448/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2448/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №74 від 23.11.2023 року начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах як трактористу-машиністу та зарахуванні стажу до пільгового;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 21.08.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи трактористом-машиністом: з 01.01.1991 року по 08.11.2007 року, та з 08.04.2008 року по 17.12.2008 року; з 01.04.2009 року по 09.12.2010 року; з 12.05.2011 року по 29.02.2012 року в колгоспі ім. Калініна, далі КСП/СВК «Кубей» Болградського району Одеської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, та надав всі необхідні документи, які підтверджують його пільговий стаж. Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №74 від 23.11.2023 року позивачу було відмовлено у призначенні вищезазначеного виду пенсії та зазначено про відсутність у нього достатнього страхового стажу на пільговій роботі трактористом-машиністом. Причиною такого незарахування пенсійний орган зазначив, що позивачем не надано пільгової довідки, встановленої п.20 Порядку №637 від 12.08.1993 року.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся за захистом власних прав та інтересів до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 21.02.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

28.02.2024 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що відповідно до роз`яснення МСЗ №7 від 20.01.1992 року, працюючи тільки на тракторі, особи не виконують встановленого мінімуму людино-днів, оскільки у вільний від роботи на тракторі час, працюють на різних роботах, доказ перебування на посаді тракториста-машиніста протягом повного польового періоду є обов`язковим. Водночас, пенсійним органом встановлено, що у первинних документах відсутні відомості щодо специфічних доплат та виплат, які надаються трактористам за ремонт техніки, чи виконання польових робіт, зумовлених збором врожаю, чи іншими терміновими потребами. Саме такі відомості, на думку відповідача, свідчать про факт безпосередньої зайнятості працівника в виробництві сільськогосподарської продукції.

Також відповідач зазначив, що період з 01.01.1991 року по 08.11.2007 року, з 08.04.2008 року по 17.12.2008 року, з 01.04.2009 року по 09.12.2010 року, з 12.05.2011 року по 29.02.2012 року потребує підтвердження пільговою довідкою у відповідності до додатку №5 Порядку №637. Разом з тим відповідач зазначає, що надана позивачем архівна довідка не може підтверджувати пільговий характер праці, у зв`язку з тим, що СВК «Кубей» згідно відомостей з Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перебуває у стані припинення, тобто відсутній запис про ліквідацію останнього, тому за таких обставин не передбачено надання довідки архівною установою, а не підприємством (ліквідатором), на якому працювала особа. Після внесення відповідного запису про ліквідацію підприємства виникнуть підстави для підтвердження пільгового стажу Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України Одеської області у відповідності приписам Порядку №18-1.

12.03.2024 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив по справі, де пенсійний орган зазначив, що відповідно до п. 20 Постанови №637 при відсутності відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Таким чином період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затверджуваними Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві. Водночас, відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 26.02.2024 року провадження у справі №420/2448/24 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст. 236 КАС України та в подальшому було поновлено ухвалою суду 01.04.2024 року.

Судом за час розгляду справи встановлено наступне.

Згідно Диплому серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 12.06.1986 року закінчив повний курс СПТУ за професією тракторист-машиніст та за рішенням екзаменаційної комісії йому присвоєно кваліфікацію тракториста-машиніста третього класу.

Позивачу також видано посвідчення серії НОМЕР_2 тракториста-машиніста, згідно якого ОСОБА_1 має право керувати тракторами колісними, гусеничними, а також самохідними зерно- і кукурдзо-збиральними машинами.

16.11.2023 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом із заявою при призначення пенсії позивачем було надано до пенсійного органу трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_3 , з якої зокрема, вбачається, що позивач у наступні періоди:

- з 11.07.1985 року прийнятий до членів колгоспу ім. Калініна Болградського району;

- з 08.01.1993 року звільнений з колгоспу ім. Калініна із переведенням в КСП «Кубей»;

- з 29.01.2000 року звільнений з КСП «Кубей» у зв`язку з реорганізацією та прийнятий 29.01.2000 року із переведенням до СВК «Кубей»;

- з 08.11.2007 року - звільнений з СВК «Кубей»;

- з 01.04.2009 року по 09.12.2010 року прийнятий до членів СВК «Кубей» трактористом тимчасово на період виконання сільськогосподарських робіт;

- з 12.05.2011 року прийнятий до членів СВК «Кубей» трактористом на період виконання сільськогосподарських робіт;

- з 29.02.2012 року звільнений з членів СВК «Кубей».

Згідно архівного витягу №876/03-21 від 28.06.2023 року, виданого Відділом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області, зазначено, що 18.02.1945 року на території с. Червоноармійське Болградського району Одеської області було утворено колгосп ім. Калініна. З 30.05.1992 року колгосп ім. Калініна реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Кубей», з 29.01.2000 року реорганізовано в СВК «Кубей». Зазначено, що СВК «Кубей» є правонаступником усіх прав та обов`язків КСП «Кубей» (колгоспу ім. Калініна). Постановою Господарського суду Одеської області від 02.02.2018 року у справі №916/2181/17 СВК «Кубей» визнано банкрутом.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 03.07.2023 року СВК «Кубей» перебуває у стані припинення.

З архівної довідки №873/03-21 від 28.06.2023 року, виданої Відділом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював в колгоспі ім. Калініна (КСП «Кубей», СВК «КУБЕЙ» с. Червоноармійське) с. Кубей Болградського району Одеської області за період з 1985 по 2012 роки, при цьому з 1991 року посадою визначено «тракторист», з 2000 року « 7 тракт. бриг. тракт.», з 2004 року «тракторист».

З архівної довідки №874/03-21 від 28.06.2023 року, виданої Відділом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області, вбачається, що позивач дійсно працював в колгоспі ім. Калініна та отримував відповідну заробітну плату у період з січня 1991 року по грудень 1995 року.

З архівної довідки №875/03-21 від 28.06.2023 року Відділу трудового архіву Болградської міської ради Одеської області вбачається, що в трудовому архіві на державному зберіганні знаходяться первинні документи ліквідованого сільськогосподарського виробничого кооперативу (СВК) «Кубей» с. Кубей (с. Червоноармійське) (правонаступник колгоспу ім. Калініна та колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) «Кубей» с. Червоноармійське), а саме - шляхові листи трактористів колгоспу ім. Калініна, КПС «Кубей» та СВК «Кубей» с. Кубей (с. Червоноармійське) Болградського району Одеської області за періоди з 1993 року по 2012 роки.

В матеріалах пенсійної справи позивача наявні наступні документи, складені пенсійним органом:

- акт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, складений за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії №1500-1004-1/8262 від 21.09.2023 року, у висновку якого встановлено, що позивач працював у колгоспі ім. Калініна та значився в тракторній бригаді №7 трактористом, за періоди 1999 року по 2007 року працював на тракторах марки: Т-150, МТЗ-80, та виконував такі види робіт: орання, каткування, боронування, усі види культивації, посів гороху, озимої пшениці, соняшника, кукурудзи. Значився на тракторах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; окремо встановлено, що позивач отримував заробітну плату у період з 1991 року по 2012 року, перебуваючи на посаді тракториста;

- акт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, складений за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії №1500-1004-1/648 від 18.01.2024 року, у висновку якої зазначено, що дані, зазначені у довідці №874/03-21 від 28.06.2023 року, виданої Відділом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області, відображені у вказаній довідці відповідно до первинних документів.

Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №74 від 23.11.2023 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України №1058-ІV. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи складає 33 роки 02 місяців 09 днів, з них стаж на пільгових умовах трактористом-машиністом 07 років 04 місяці 09 днів.

За доданими до заяви про призначення пенсії документами, пенсійним органом до пільгового стажу не зараховано наступні періоди роботи:

- з 01.01.1991 року по 08.11.2007 року в колгоспі ім. Калініна; з 08.04.2008 року по 17.12.2008 року, з 01.04.2009 року по 09.12.2010 року, з 12.05.2011 року по 29.2.2012 року в СПК "Кубей", відповідно наданої трудової книжки серії НОМЕР_3 , архівної довідки від 28.06.2023 року №873/03-21, наданої Відділом трудового архіву Болградської міської ради, оскільки відсутня пільгова довідка згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 12.08.1993 року №637, та до підтвердження періодів роботи Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області у разі ліквідації підприємства.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся за захистом власних прав та інтересів в адміністративному судочинстві в межах справи №420/2448/24.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзиви пенсійних органів та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті першої Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Згідно частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року №13-1 (далі Порядок № 22-1) (в редакції від 10.12.2021 року).

Пунктом 1.1 Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).

За приписами пункту 2.1 Порядку №22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на

підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку №22-1).

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

У п.18 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів. Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі (пункт 24).

У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками (пункт 25).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а також показання свідків.

При цьому головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії „тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , та не спростовано відповідачами під час розгляду справи, позивач:

- з 11.07.1985 року прийнятий до членів колгоспу ім. Калініна Болградського району;

- з 08.01.1993 року звільнений з колгоспу ім. Калініна із переведенням в КСП «Кубей»;

- з 29.01.2000 року звільнений з КСП «Кубей» у зв`язку з реорганізацією та прийнятий 29.01.2000 року із переведенням до СВК «Кубей»;

- з 08.11.2007 року - звільнений з СВК «Кубей»;

- з 01.04.2009 року по 09.12.2010 року прийнятий до членів СВК «Кубей» трактористом тимчасово на період виконання сільськогосподарських робіт;

- з 12.05.2011 року прийнятий до членів СВК «Кубей» трактористом на період виконання сільськогосподарських робіт;

- з 29.02.2012 року звільнений з членів СВК «Кубей».

Додатково до заяви про призначення пенсії позивачем надавались архівні довідки №873/03-21, №874/03-21 та №875/03-21 від 28.06.2023 року, видані Відділом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області, які підтверджують той факт, що позивач працював в колгоспі ім. Калініна (КСП «Кубей», СВК «КУБЕЙ») с. Кубей Болградського району Одеської області у період з 1985 року по 2012 року на посаді тракториста та отримував відповідну заробітну плату.

На підтвердження вищезазначених даних, у матеріалах справи також наявні акти Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1500-1004-1/8262 від 21.09.2023 року та №1500-1004-1/648 від 18.01.2024 року, складені за результатами проведення перевірок достовірності та обґрунтованості видачі вищевказаних архівних довідок, у висновку яких встановлено, що позивач дійсно працював у колгоспі ім. Калініна та значився в тракторній бригаді №7 трактористом та виконував наступні види сільськогосподарських робіт: орання, каткування, боронування, усі види культивації, посів гороху, озимої пшениці, соняшника, кукурдзи.

Суд звертає увагу на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в оскаржуваному рішенні №74 від 23.11.2023 року не зазначає чітких та конкретних причин неврахування записів, наявних в трудовій книжці позивача, де безпосередньо відображені відомості його роботи на посаді тракториста, а саме періоди роботи з 08.04.2008 року по 17.12.2008 року, з 01.04.2009 року по 09.12.2010 року, з 12.05.2011 року по 29.09.2012 року, враховуючи, що трудова книжка є першочерговим документом, на підставі якої встановлюється стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку.

При цьому відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки ОСОБА_1 , а також зазначені в архівних довідках №873/03-21 та №875/03-21 від 28.06.2023 року, виданих Відділом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області, що свідчить, на думку суду, про прояв відповідачем надмірного формалізму при визначенні страхового стажу позивача.

Посилання відповідача у відзиві, що надані позивачем архівні довідки не можуть підтверджувати пільговий характер праці позивача (оскільки СВК «Кубей» ще не завершило процедуру ліквідації підприємства) суд вважає хибним, та таким, що не може бути належним та достатнім обґрунтуванням правомірності оскаржуваного позивачем рішення, оскільки з архівної довідки №875/03-21 від 28.06.2023 року того ж Відділу трудового архіву Болградської міської ради Одеської області вбачається, що первинні документи ліквідованого сільськогосподарського виробничого кооперативу (СВК) «Кубей» с. Кубей (с. Червоноармійське) (правонаступник колгоспу ім. Калініна та колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) «Кубей» с. Червоноармійське) за періоди з 1993 по 2012 роки знаходяться на державному зберіганні саме в трудовому архіві. Такі відомості відповідачами спростовані не були.

Крім того, відповідно до архівного витягу №876/03-21 від 28.06.2023 року, виданого Відділом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області, СВК «Кубей» (колгосп ім. Калініна, КСП «Кубей») згідно постанови Господарського суду Одеської області від 02.02.2018 року у справі №916/2181/17 визнано банкрутом.

Крім того, суд зазначає, що виконання п.4.2 Порядку 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних.

У противагу зазначеному, відповідачами не здійснено будь-яких дій, спрямованих на отримання додаткових відомостей та документів, на підставі яких пенсійний орган міг би перевірити власні сумніви щодо підтвердження пільгового стажу позивача.

Посилаючись на відомості з ЄДРПОУ, що станом на 03.07.2023 року СВК «Кубей» перебуває у стані припинення, водночас не ліквідоване, пенсійний орган не вжив самостійно будь-яких запитів про отримання необхідних відомостей безпосередньо від підприємства (ліквідатора), на якому працював позивач.

Більш того, на виконання п.18 Порядку №637, відповідачем обставини підтвердження спірного страхового стажу позивача не перевірялись показаннями не менше двох свідків , які знають позивача по спільній з ним роботі на одному колгоспі та мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача, та про яких зазначено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в акті перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії №1500-1004-1/8262 від 21.09.2023 року ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ).

У постанові Верховного Суду від 08.02.2021 року по справі №487/68/17 колегія суддів дійшла висновку, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання на запити уповноважених органів, зокрема під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі, й так само за неналежне, неповне проведення пенсійним органом таких перевірок.

Вищенаведені обставини, за умови документального підтвердження і доведеності, в тому числі в судовому порядку, наявності у особи права на пільгове пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією, не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.

Суд при вирішенні справи також виходить із того, що оскаржуване рішення пенсійного органу є актом індивідуальної дії.

На думку суду правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків лише чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.

Головною рисою такого акту є його конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних рішень та висновків; при цьому за умов відповідності такого акту нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване рішення пенсійного органу не відповідає критеріям чіткості, обґрунтованості та належної вмотивованості акту індивідуальної дії, що породжує його неоднозначне трактування.

Зазначений висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року є джерелом права.

У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року; «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №74 від 23.11.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через неврахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 01.01.1991 року по 08.11.2007 року в колгоспі ім. Калініна; з 08.04.2008 року по 17.12.2008 року, з 01.04.2009 року по 09.12.2010 року, з 12.05.2011 року по 29.02.2012 року в СВК "Кубей" є необґрунтованим, а тому протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд також зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З огляду на встановлені фактичні обставини у справі №420/2448/24 суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2023 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналогічна правова позиція про те, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а ні зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17.

В задоволенні позовної вимоги зобов`язального характеру в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити з вищенаведених підстав.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань, оскільки рішенням саме цього органу були порушені права та інтереси позивача.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №74 від 23.11.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2023 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький