Справа № 542/778/24
Суддя: Шарова-Айдаєва О. О.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/778/24
Провадження № 2-а/542/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.

за участю:

секретаря судових засідань Карась В.Р.,

позивача ОСОБА_1 (у судовому засіданні 13.06.2024),

представника позивача Грузіна М.М. (у судовому засіданні 13.06.2024),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2024 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Новосанжарського районного суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (надалі також відповідач, УПП в Полтавській області), в якій просив постанову поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_2 від 14 квітня 2024 року серії ЕНА № 1906959, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн скасувати.

Рух справи

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи з урахуванням особливостей, встановлений статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання (а.с. 13-14).

02 травня 2024 року судове засідання було відкладено за заявою представника відповідача.

Ухвалою суду від 09 травня 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції (надалі також співвідповідач, ДПП) (а.с. 78-79).

Аргументи учасників справи

Приймаючи оскаржувану постанову серії ЕНА № 1906959 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, службова особа патрульної поліції виходила з того, що позивачем порушені вимоги пункту 12.4 ПДР, у зв`язку з тим, що 14 квітня 2024 року об 11:11:45 у м. Решетилівка, а/д Київ-Харків-Довжанський МО3 306 км, водії ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год в межах м. Решетилівка, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті на 26 км/год, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що поліцейський, не розібравшись та не дослідивши усі фактичні обставини справи, не у законний спосіб притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Зокрема, позивачем вказано, що він не перевищував швидкісного режиму транспортного засобу, рухаючись в м. Решетилівка 14 квітня 2024 року. Його швидкість до моменту зупинки транспортного засобу під його керуванням складала 60 км/год. Поряд з цим, позивач має сумніви щодо коректності результатів вимірювання за допомогою спеціального пристрою TruCam LTI 20/20 ТС000776, оскільки фіксація руху здійснювалась із рук поліцейського і в потоці транспортних засобів, що рухались поряд з позивачем в попутному напрямку. На думку позивача, відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу інспектор поліції не може тримати в руках прилад TruCam, натомість він має бути стаціонарно вмонтований.

З огляду на викладене, позивач вважав оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

06 травня 2024 року на електронну адресу Новосанжарського районного суду Полтавської області, а в подальшому 15 травня 2024 року засобом поштового зв`язку (разом із диском DVD-R, засвідченим ЕЦП) від УПП в Полтавській області надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , за змістом якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на таке.

14 квітня 2024 року об 11 год 10 хв під час несення служби на 306 км автодороги М03 Київ-Харків-Довжанський (у межах м. Решетилівка) за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000776) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Volkswagen passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 (сімдесят шість) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 26 (двадцять шість) км/год, чим порушив пункт 12.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог пункту 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про зупинення транспортного засобу.

За результатом розгляду справи інспектором поліції було винесено постанову за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Щодо правомірності застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 представником відповідача зазначено, що даний пристрій здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє візуально зафіксувати транспортний засіб, що рухається. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи для зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29824, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 11.12.2023 та чинного до 11.12.2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № TC000776 є придатним до застосування на момент фіксації порушення.

Лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу, що передбачено інструкцією із експлуатації, як передбачено і використання із рук. Вказано, що помилковим є твердження позивача про те, що в силу приписів статті 40 Закону України «Про національну поліцію», відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювання техніки не в автоматичному режимі, оскільки дана норма не виключає можливості використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

Відповідач зазначив, що під час розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. Позивач відповідно до статті 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації.

Факт порушення позивачем пункту 12.4 ПДР України підтверджується належними та допустимими доказами фото та відео із приладу TruCam, на яких зафіксовано автомобіль, швидкість із якою він рухається, а також дату, час, місце вчинення правопорушення.

Вказано, що порушення ПДР позивачем вчинено в межах дії дорожніх знаків 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень правил дорожнього руху» в м. Решетилівка.

Беручи до уваги те, що позивач, дійсно, порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Грузіна М.М., надійшла відповідь на відзив УПП в Полтавській області (а.с. 61-63), в якій вказано, що відповідачем не доведено у встановленому законом порядку факту порушення позивачем правил дорожнього руху, і тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню.

В обґрунтування вказаного твердження представником позивача, зокрема, вказано на недоліки відзиву на позовну заяву, оскільки в ньому не зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи, до відзиву не надано підтвердження направлення позивачу відео та фото доказів, копії додатків не засвідчені належним чином, оскільки відсутня дата такого засвідчення на копіях.

Також, вказано, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджується обставини розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.76».

Наголошено на тому, що застосування приладу TruCam в руках працівника поліції ставить під сумнів правомірність заміру швидкості автомобіля позивача. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCAM LTI 20/20 не був зафіксований під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача, що є свідченням, на думку представника позивача, того, що в спірному випадку відповідачем застосовано вказаний прилад в інший спосіб, ніж визначено статтею 40 Закону України «Про національну поліцію».

На думку представника позивача, утримання приладу в руках приводить до невірного вимірювання швидкості руху і штучного створення порушення.

На думку представника позивача, в даних постанови зазначено, що справа розглядалась на 306 км дороги М03 Київ-Харків-Довжанський, без зазначення більш точних координат, і це дає можливість припустити, що автомобіль не знаходився в зоні обмеження швидкості.

Зазначено, що позивачу було надіслано копію оскаржуваної постанови, але не було надіслано додатків до такої постанови.

Крім цього, вказано, що на фото зазначений час вчинення адміністративного правопорушення «11:10:58», тоді як в оскаржуваній постанові зазначено, що правопорушення вчинено о «11:11:45». З наданого фото не можливо ідентифікувати модель, марку та державний номер автомобіля, що рухається. Також, на думку, представника позивача, було здійснено вимірювання швидкості іншого автомобіля, а фото з номером автомобіля змонтовано.

Від представника УПП в Полтавській області ДПП надійшли заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 (а.с. 71-72, 112-114), за змістом яких представник відповідача просив відмовити у задоволення позовних вимог.

Додатково представником відповідача зазначено, що відзив з додатками, в тому числі з доданим DVD-диском з матеріалами відеофіксації були направлені позивачу та суду засобами поштового зв`язку. Вказано, що УПП в Полтавській області ДПП має Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Представник відповідача акцентував увагу на тому, що аргументи позивача, викладені в позові щодо швидкості руху та висловлені ним відразу після зупинки транспортного засобу є суперечливими.

Вказано, що на фото з приладу зазначені точні координати транспортного засобу в момент фіксації порушення, які у співставленні із Google-картами вказують, що позивач рухався в межах населеного пункту м. Решетилівка.

Аргумент позивача про змонтованість фото з приладу та здійснення вимірювання швидкості не його транспортного засобу, недоведений та спростовується матеріалами справи.

З огляду на викладене, відповідач наполягав на правомірності оскаржуваної постанови.

В судове засідання, призначене на 13 червня 2024 року, з`явились позивач та його представник, які підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

УПП в Полтавській області явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялось належним чином (а.с. 126).

В прохальній частині відзиву на позовну заяву відповідач просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника (а.с. 31, 89).

Департамент патрульної поліції явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 127). Відзиву на позов до суду від такого відповідача не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, розгляд справи проведений за даної явки.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника в судовому засіданні 13 червня 2024 року, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2024 року о 11:22:26 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області, сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1906959, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 32-33).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що інспектор патрульної поліції прийшов до висновку про порушення ОСОБА_1 п. 12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що 14 квітня 2024 року об 11:11:45 у м. Решетилівка, а/д Київ-Харків-Довжанський МО3 306 км, водії ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год в межах м. Решетилівка, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год.

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся з відповідним позовом до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, і правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з вимогами пункту 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Висновки щодо правозастосування

Отже, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

З огляду на процитовані норми чинного законодавства, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 14 квітня 2024 року об 11:11:45 у м. Решетилівка, а/д Київ-Харків-Довжанський МО3 306 км, водії ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 76 км/год в межах м. Решетилівка, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті на 26 км/год, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП.

Судом встановлено, що постанова від 14 квітня 2024 року серії ЕНА № 1906959, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, містить всі обов`язкові відомості, передбачені статтею 283 КУпАП.

Факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 76 км/год, підтверджується фотознімком та відеозаписом, здійсненими за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM № ТС000647 (а.с. 92), який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/1-2903-2012 (а.с. 95) та пройшов повірку, чинну до 11 грудня 2024 року, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29824 (а.с. 94).

Відповідно до Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Крім того, можливість використання виробу "TruCAM LTІ 20/20" виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку (а.с. 97).

Отже, лазерні вимірювачі швидкості TruCam дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29824 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС000776 до застосування, а тому відсутні підстави ставити під сумнів результати вимірювання швидкості транспортного засобу даним приладом (а.с. 94).

Доводи позивача, що використання приладу у ручному режимі, а не стаціонарно монтованим способом, суперечить вимогам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними, оскільки статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, вказаною нормою не встановлено обмежень щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam в ручному режимі.

Правомірність використання приладу TruCam саме в ручному режимі підтверджується листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Міністерства економічного розвитку та торгівлі (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ») від 01.10.2019 №№ 22-38/49, відповідно до якого лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання.

Можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.

Отже, використання приладу TruCam відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням. При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Надаючи оцінку твердженням позивача про те, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджується обставини розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.76», суд зазначає таке. Судом встановлено, що постанова від 14 квітня 2024 року серії ЕНА № 1906959, містить всі обов`язкові відомості, передбачені статтею 283 КУпАП. Обов`язку зазначати в постанові інформацію стосовно доказу, яким підтверджується обставини розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.76», нормами чинного законодавства не передбачено. Факт встановлення на відповідному відрізку дороги знаку «5.76» «Автоматична відеофіксація порушень правил дорожнього руху» підтверджується листом Онур Конструкціон Інтернешнл від 15.11.2023 № 11/11/23 (а.с. 48-50).

Аргумент представника позивача про те, що оскільки в даних постанови зазначено, що справа розглядалась на 306 км дороги М03 Київ-Харків-Довжанський, без зазначення більш точних координат, і це дає можливість припустити, що автомобіль не знаходився в зоні обмеження швидкості, судом оцінюється критично, оскільки самим же позивачем в судовому засіданні та за змістом позовної заяви не заперечувався той факт, що він рухався в межах м. Решетилівка, де швидкість його транспортного засобу не повинна була перевищувати 70 км/год.

Твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови з огляду на те, що на фото з технічного пристрою зазначений час вчинення адміністративного правопорушення «11:10:58», тоді як в оскаржуваній постанові зазначено, що правопорушення вчинено о «11:11:45», не спростовує факту перевищення позивачем дозволеної швидкості. Відповідна похибка у менше ніж одну хвилину жодним чином не впливає на обставини вчиненого правопорушення і може бути пояснена похибкою в налаштування спеціальних технічних засобів.

Аргументи позивача про те, що з наданого фото не можливо ідентифікувати модель, марку та державний номер автомобіля, що рухається, а також, те, що було здійснено вимірювання швидкості іншого автомобіля, а фото з номером автомобіля змонтовано, спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Судом було досліджено DVD-диск, доданий представником відповідача до відзиву на позовну заяву, з якого вбачається, що обставини, викладені в оскаржувані постанові дійсно відбувались 14 квітня 2024 року об 11 год. 10 хв. 58 сек.

З відеозапису, здійсненого за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM № ТС000647 вбачається, фіксація приладу саме на автомобілі чорного кольору, позаду якого рухається вантажівка червоного кольору. З відео встановлено, що під`їхавши ближче, автомобілем, який рухався зі швидкість 76 км/год, виявився автомобіль «Volkswagen passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого, як встановлено в подальшому був ОСОБА_1 . Судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM зафіксував перевищення швидкості саме автомобілем під керуванням позивача.

З відеозаписів встановлено, що вказаний відеозапис був також продемонстрований водію інспектором поліції після зупинки його транспортного засобу.

З роздруківки з приладу TruCAM № ТС000647 вбачається, що виміряна відстань становила 380,4 м.

Відповідно до інструкції з експлуатації TruCAM встановлено, що оптимальна відстань до цілі складає 70 м., але гарне освітлення і фокус можуть збільшити цю відстань.

З огляду на викладене, аргумент позивача про те, що виміряна відстань не дозволяла зафіксувати його швидкість, є безпідставним.

Письмова заява дружини позивача, надана позивачем до позову, про те, що вона бачила, що швидкість авто під керуванням її чоловіка дорівнювала 60 км/год, спростовуються дослідженими доказами.

Також, суд не приймає до уваги в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови аргументи позивача про те, що у відзиві на позов не зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи, а також те, що до відзиву не надано підтвердження направлення позивачу відео та фото доказів, та що копії додатків не засвідчені належним чином, оскільки відсутня дата такого засвідчення на копіях.

Судом встановлено, що направлений електронною поштою до суду відзив на позов з додатками підписаний кваліфікованим електронним підписом представника відповідача, відсутність на копіях зазначення дати їх засвідчення не спростовує факту вчиненого позивачем правопорушення та не є підставою для визнання таких доказів недопустимими. Суд зазначає, що усі відеофайли, наявні на DVD-диску, доданому представником відповідача до відзиву на позовну заяву, які є основними доказами вчинення позивачем правопорушення, також підписані кваліфікованим електронним підписом представника відповідача.

Судом встановлено, що позивачу також засобами поштового зв`язку направлений відзив з додатками. Вказана обставина підтверджується наданим до суду списком № 06.05.2024 згрупованих відправлень рекомендованих листів (а.с. 108-110).

Обов`язку направляти на адресу правопорушника разом із копією постанови про адміністративне правопорушення і додатків до такої постанови, чинним законодавством не передбачено.

З досліджених відеозаписів, судом встановлено, що водієві було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги статті 63 Конституції України, статті 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання. пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу. На місці розгляду, позивач не надав письмових пояснень, клопотань не заявляв.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивач допустив порушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП.

Отже, стягнення правомірно накладено в межах санкції, встановленої частиною 1 статті 122 КУпАП в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, при прийнятті оскаржуваної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, й постанова по про накладення адміністративного стягнення по справі відповідає вимогам статті 283 КУпАП, стягнення в межах санкції частини 1 статті 122 КУпАП, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Грузін Михайло Миколайович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 3959 від 11 січня 2022 року;

відповідач: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область;

співвідповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048.

Головуючий суддя О.О. Шарова-Айдаєва