Справа № 341/1147/24
Суддя: ОСТРОВСЬКА Н. І.
Дата ухвалення: 2024-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 341/1147/24
Номер провадження 2-а/341/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді Островської Н. І.,

за участю секретаря судового засідання Гомерди Г. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Львівській області про скасування постанови серії ЕНА № 215111500 від 15.05.2024 у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

у с т а н о в и в :

30.05.2024 позивач звернувся до суду про скасування постанови серії ЕНА № 215111500 від 15.05.2024 щодо накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 340,0 гривень.

Як підставу зазначив, що згідно оскаржуваній постанові 15.05.2024 рухався по вул. Курортна, 36 в с. Баня, керував транспортним засобом, на якому нанесено плівку темного кольору на переднє вітрове скло, що зменшує оглядовість з боку водія чи пасажира та затоновані задні ліхтарі габарит, чим порушив п. 31.4.7 (а) ПДР.

Вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на наступне. Того дня рухався автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення вимог ПДР України. Проте, жодних порушень при керуванні транспортним засобом він не вчиняв. Перевірка тонування скла його автомобіля визначалась поліцейським "на око", тобто без застосування спеціальних вимірювальних приладів, які визначають пропускну здатність лобового скла транспортного засобу. Інспектор не надав доказів вчинення ним вказаного правопорушення. Вимоги щодо тонування автомобільного скла прописані в ГОСТ 5727-88, зокрема, в розділі 2.2.7.8 зазначено, що ступінь свтлопропускання повинен бути не нижче 75 % для вітрового скла та не нижче 70 % для інших.

Фактичні обставини, викладені в описовій частині оскаржуваної постанови не відповідають дійсності, є по суті припущенням працівника поліції, жодного дослідження властивостей лобового скла, у тому числі замірів прозорості не проводилося, а висновок про обмеження видимості та погіршення прозорості є суб`єктивне припущення самого поліцейського. Окрім цього, його право на правову допомогу забезпечено не було, а фактично проведено розгляд даної справи односторонньо. Зазначає, що під час зупинки та розгляду адміністративної справи поліцейським допущено ряд грубих порушень, його право на справедливий та публічний розгляд порушено, що у свою чергу є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою суду від 03.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та запропоновано відповідачам у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Від представника Головного управління Національної поліції Львівській області відзиву не надійшло. В судове засідання належним чином повідомлений представник відповідача не з`явився. Будь-яких клопотань, у тому числі, про відкладення розгляду справи не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом оскаржуваної постанови 15.05.2024 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на якому нанесено плівку темного кольору на переднє вітрове скло, та затоновані задні ліхтарі габарит, чим порушено п. 31.4.7 (а) ПДР, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позивачем вказано, що при зупинені працівниками поліції автомобіля під його керуванням, вони ствердили, що порушено вимоги ПДР України.

В матеріалах справи, як доказ, наявна лише постанова, яка є предметом оскарження, відсутній відеозапис з місця події та інші докази на підтвердження обставин, що унеможливлює суду перевірити факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Так, виходячи зі змісту висновків Касаційного адміністративного суду Верховного суду, що викладені у пп. 36,37 постанови від 23.10.2019 року по справі №357/10134/17, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Належним читном повідомлений відповідач до суду не з`явився, відзиву не надав, доказів на спростування викладеного у позові не предоставив.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП жодними належними та допустимими доказами не підтверджена.

При цьому, згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на вимоги законодавства суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами поліції, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови і у даному випадку відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, що позивач вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, спірна постанова про адміністративне правопорушення, не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували вину позивача в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

З огляду наведених підстав, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 215111500 від 15.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії ЕНА № 215111500 від 15.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,0 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.121КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА