Справа № 460/3481/24
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2024 року м. Рівне №460/3481/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доСарненська міська рада Рівненської області
про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Сарненської міської ради Рівненської області (далі позивач), за змістом якого просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Сарненської міської ради Рівненської області від 27.02.2024 №1817 про звільнення 01.03.2024 ОСОБА_1 з посади старости Люхчанського старостинського округу №9 Сарненської міської ради у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сарненської міської ради Рівненської області від 27.02.2024 №1818 «Про внесення змін до рішення Сарненської міської ради від 25 лютого 2021 року №186 «Про затвердження старост».

Поновити ОСОБА_1 на посаді старости Люхчанського старостинського округу №9 Сарненської міської ради Рівненської області з 01.03.2024.

Стягнути з Сарненської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.03.2024 по 29.03.2024 у розмірі 23829,60грн та моральну шкоду в сумі 50000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що приймаючи оскаржуване рішення про звільнення її з посади старости, відповідач діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Ухвалою суду від 09.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» поряд із загальними підставами передбаченими Кодексом законів про працю України визначає додаткові підстави для звільнення посадових осіб місцевого самоврядування. Зауважив, що радою не приймалося рішення про дострокове припинення повноважень позивача, а лише констатовано факт припинення трудових відносин, з підстав закінчення строку трудового договору відповідно до норм КЗпП України. Крім того, відповідач зазначив, що позивачу було відомо про те, що остання призначена радою на визначений строк. Позивач цей факт не заперечувала, а отже погодилася на строкові умови трудового договору, які визначив сам роботодавець, шляхом прийняття відповідного рішення.

Позивач подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що відзив відповідача є необґрунтованим, а викладені в ньому твердження, висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких вказав про законність оскаржуваного рішення та відсутність підстав для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до записів з копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 вона була затверджена на посаду старости Люхчанського старостинського округу рішенням Сарненської міської ради від 25.02.2021 №186.

01.03.2021 позивач склала присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно рішення Сарненської міської ради від 25.02.2021 № 186 «Про затвердження старост» позивача затверджено на посаді старости Люхчанського старостинського округу №9 (села Люхча, Дубки, Обірки, Глушиця, Глушицьке) Сарненської міської ради з 01.03.2021 строком на 1 рік та присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад.

16.02.2022 Сарненською міською радою було прийнято рішення №740 «Про внесення змін до рішення Сарненської міської ради від 25 лютого 2021 року №186 «Про затвердження старост». Відповідно до цього рішення Сарненська міська рада вирішила внести зміни до рішення від 25.02.2021 №186, а саме: у пункті 1 слова «строком на 1 рік» замінити словами і цифрами «на строк до 01 березня 2023 року.

10.02.2024 Сарненською міською радою прийнято рішення №1187 Про внесення змін до рішення Сарненської міської ради від 25 лютого 2021 року №186 «Про затвердження старост». Відповідно до якого Сарненська міська рада вирішила внести зміни до рішення від 25.02.2021 №186, а саме: у пункті 1 слова і цифри «на строк до 01 березня 2023 року» замінити словами і цифрами «на строк до 01 березня 2024 року».

Рішенням Сарненської міської ради VIII скликання №1817 від 27.02.2024 на підставі п.6-1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до пункту 2 статті 36, статті 47 Кодексу законів про працю України, ОСОБА_1 звільнено з посади старости Люхчанського старостинського округу №9 Сарненської міської ради у зв`язку із закінченням строку повноважень 01.03.2024.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Спеціальним законом, який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно зі ст. 2 Закону №2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Частина 3 ст. 7 Закону №2493-III передбачає, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є, зокрема додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави (ст. 8 Закону № 2493-III).

Засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 4 ст. 51 Закону № 280/97-ВР секретар сільської, селищної, міської ради входить до складу виконавчого комітету відповідної ради за посадою. Сільська, селищна, міська рада за пропозицією сільського, селищного, міського голови може прийняти рішення про входження старост до складу виконавчого комітету відповідної ради за посадою.

У відповідності до ч. 1 ст. 54-1 Закону №280/97-ВР староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови, що вноситься за результатами громадського обговорення (громадських слухань, зборів громадян, інших форм консультацій з громадськістю), проведеного у межах відповідного старостинського округу.

За приписами ч. 2 ст. 54-1 Закону №280/97-ВР староста працює на постійній основі в апараті відповідної ради та її виконавчого комітету, а в разі обрання членом цього виконавчого комітету - у виконавчому комітеті ради.

На старосту поширюються вимоги щодо обмеження сумісності його діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлені цим Законом для сільського, селищного, міського голови.

Згідно з ч. 4 ст. 54-1 Закону №280/97-ВР старостинський округ утворюється відповідною сільською, селищною, міською радою у складі одного або декількох населених пунктів (крім адміністративного центру територіальної громади), на території якого (яких) проживає не менше 500 жителів. При утворенні старостинських округів враховуються історичні, природні, етнічні, культурні та інші чинники, що впливають на соціально-економічний розвиток таких старостинських округів та відповідної територіальної громади.

При здійсненні наданих повноважень староста є відповідальним і підзвітним сільській, селищній, міській раді та підконтрольним сільському, селищному, міському голові. Староста не рідше одного разу на рік, протягом першого кварталу року, наступного за звітним, а на вимогу не менш як третини депутатів - у визначений сільською, селищною, міською радою термін, звітує про свою роботу перед такою радою, жителями старостинського округу. Заслуховування звіту старости перед жителями старостинського округу відбувається на відкритій зустрічі, у спосіб, що дає можливість жителям старостинського округу поставити запитання, висловити зауваження та внести пропозиції. Інформація про відповідну зустріч, а також письмовий звіт старости оприлюднюються на офіційному веб-сайті сільської, селищної, міської ради та розміщуються у приміщенні ради не пізніше ніж за сім календарних днів до дня проведення відповідної зустрічі. Порядок звітування старости визначається Положенням про старосту (ч. 6 ст. 54-1 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до ч. 3 ст. 54-1 Порядок організації роботи старости визначається цим Законом та іншими законами України, а також Положенням про старосту.

За приписами пункту 6-1 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення старостинських округів, затвердження Положення про старосту, затвердження на посаду та звільнення з посади старости відповідно до закону.

Згідно з частиною 4 статті 20 Закону № 2493-ІІІ рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Суд зазначає, що з дня набрання чинності Законом №1638-IX від 14.07.2021, тобто з 01.08.2021, яким виключено статтю 79-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ("Дострокове припинення повноважень старости"), звільнення старости з посади відбувається на загальних підставах, передбачених Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), а також на особливих підставах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Отже, припинення трудових відносин з позивачем може бути з підстав передбачених КЗпП України так і з підстав передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

У статті 22 КЗпП України, якою передбачені гарантії при укладенні, зміні та припиненні трудового договору, наголошено, що будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Підстави припинення трудового договору наведені у статті 36 КЗпП України, а підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця - у статтях 40, 41 КЗпП України.

Відповідно до ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Як встановлено судом, відповідач звільнив позивача на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, тобто на загальних підставах, а не з підстав передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", щодо припинення служби в органах місцевого самоврядування або дострокового припинення повноважень старости.

Крім того, із витягу із протоколу сесій Сарнеської міської ради від 23.02.2021 вбачається, розгляд питання про затвердження положення про старосту та про затвердження старост. За результатами проведення засідання було запропоновано внести зміни в Положення, зазначивши, що «старости затверджуються на визначеною радою строк», за яке проголосували 14 депутатів, проти немає, утримались немає. По питанню щодо затвердження старост надійшла пропозиція щодо погодження запропонованих кандидатур та в п.1 зазначити «на один календарний рік», проголосували 14 депутатів, проти немає, утримались немає. Вирішено рекомендувати сесії міської ради розглянути запропонований проект рішення із змінами.

Згідно із витягу і протоколу №4 вирішено рекомендувати сесії міської ради внести на розгляд пленарного засідання 4-ї сесії запропоновані проекти рішення із зазначеними змінами.

Відповідно до витягу і з протоколу №4 IV позачергової сесії Сарненської міської ради від 25.02.2021 міська рада прийняла (після обговорення) рішення №185 "Про затвердження на Положення про старосту", за яке проголосували в цілому за 32, проти немає, утримався немає, а також рішення №186 від 25.02.2021 «Про затвердження старост», за яке проголосували в цілому за 21, проти 3, утримався 8.

У списку запрошених на пленарне засідання позачергової четвертої сесії Сарненської міської ради восьмого скликання 25.02.2021 значиться і ОСОБА_1 .

Згідно з Положенням про старосту, яке затверджено рішенням міської ради від 25.02.2021 №185, староста затверджується міською радою на визначений строк, крім випадків дострокового припинення його повноважень з підстав і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Тобто, позивачу було відомо про призначення її на посаду на визначений строк, але під час обговорення відповідних питань будь-яких зауважень чи заперечень не висловлювала.

Таким чином, вказані вище рішення були прийняті із дотриманням вимог №280/97-ВР.

Суд звертає увагу на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення не було допущено суттєвих процедурних порушень, які б мали вирішальне значення та мають наслідком необхідність скасування прийнятого рішення.

Як зазначено у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Низка рішень ЄСПЛ містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (мотивованості) судових рішень, зокрема, наголошується на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення (рішення у справі "Якущенко проти України", заява № 57706/10, пункт 28).

Принцип належного здійснення правосуддя також передбачає, що судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються (рішення у справах "Garcнa Ruiz v. Spain" [GC] (заява №30544/96, пункт 26), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23), "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58), "Бендерський проти України" (заява N 22750/02, пункт 42)).

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово зазначав, зокрема у рішенні "Garcнa Ruiz v. Spain" [GC] (заява № 30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах "Van de Hurk v. The Netherlands" (заява № 16034/90, пункт 61), "Шкіря проти України" (заява № 30850/11, пункт 43). Ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися в залежності від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.

Подібних висновків щодо необхідності дотримання вказаного зобов`язання виключно з огляду на обставини справи ЄСПЛ дійшов також у рішеннях "Ruiz Torija v. Spain" (заява №18390/91, пункт 29), "Higgins and others v. France" (заява № 20124/92, пункт 42), "Бендерський проти України" (заява №22750/02, пункт 42) та "Трофимчук проти України" (заява № 4241/03, пункт 54).

Тобто у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього, а мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи.

Відтак, перевіривши ключові доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні вимог адміністративного позову належить відмовити повністю.

Підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Сарненська міська рада Рівненської області (вул. Широка, 31,м. Сарни,Рівненська обл., Сарненський р-н,34503, ЄДРПОУ/РНОКПП 04057770)

Суддя Д.Є. Махаринець