Справа № 595/809/24
Суддя: Содомора Р. О.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/809/24
Провадження № 2-а/595/41/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024

м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі

головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Сідоров Віталій Михайлович до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Сідоров В.М. звернувся до суду з позовом, яким просив поновити строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2016275 від 27 квітня 2024 року; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії № 2016275 від 27 квітня 2024 року, винесену старшим лейтенантом Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Вакарчуком Олександром Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 квітня 2024 старшим лейтенантом Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Вакарчуком О.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Даний факт засвідчується постановою серії ЕНА № 2016275 від 27.04.2024. Позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 гривень. Вважає, що вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, упереджено, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного його притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Зі змісту самої постанови вбачається, що 27 квітня 2024 року року водій ОСОБА_1 рухаючись по трасі М19, 448 км. (Чернівецька область) порушив вимогу дорожнього знаку 3.4 ПДР України, чим порушив п.8.4 ПДР. Працівник поліції стверджує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Із винесеною постановою позивач не згідний, оскільки правил дорожнього руху не порушував, а також вказує на незаконність підстав притягнення до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 на момент розгляду справи не був водієм транспортного засобу у розумінні ПДР України та не здійснював керування автомобілем. Вказує, що знак 3.4 належить до групи «Заборонні знаки», а тому передбачає імперативну заборону здійснювати рух з причепом. Разом з цим, вказаний вище дорожній знак забороняє рух вантажних автомобілів і тракторів з причепами будь-якого типу, а також буксирування механічних транспортних засобів. Буксирування механічного транспортного засобу позивачем не проводилося, адже він не здійснював керування. У самій постанові міститься посилання на легковий транспортний засіб LADA ВАЗ 21124 НОМЕР_1 . Враховуючи вищевикладене, акцентує увагу на тому, що оскільки буксирування іншого транспортного засобу ОСОБА_1 не проводилося, дія знака 3.4 на нього не поширюється, адже «LADA ВАЗ 21124», НОМЕР_1 , є легковим транспортним засобом. Порушення вимог знаку 3.4 має місце за умови керування вантажним автомобілем або трактором з причепом. Позивачу, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, мають бути роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 та 289 КУпАП. Проте працівниками поліції дана вимога була проігнорована. Серед доказів по даній справі, які б підтверджували чи спростовували наявність події та складу адміністративного правопорушення, наявна лише постанова серії ЕНА № 2016275 від 27.04.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Інші докази по справі відсутні. Також, наголошує, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, не підтверджуються належними та допустимими доказами. Крім того, зазначає, що оскаржувана по справі постанова винесена від 27 квітня 2024 року. З поштового конверту та трекеру «Укрпошти» для відстеження відправлень вбачається, що копія постанови позивачу під час самого розгляду справи не вручалася, а була надіслана засобами поштового зв`язку та вручена особисто 04 травня 2024 року. Беручи до уваги вищевикладене, просить суд поновити строк на оскарження постанови про накладення адмінітсративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2016275 від 27 квітня 2024 року з огляду на поважні обставини пропуску, наданого законом строку.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду.

30 травня 2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції України в Чернівецькій області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем був присутній під час розгляду справи та прийняття рішення відповідно, був обізнаний про постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, винесеної щодо нього, а тому відсутні підстави для поновлення позивачу процесуального строку.

Щодо вказаного слід зазначити наступне.

За приписами ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частиною 6 ст.120 КАС України передбачає, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно вимог ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 04.05.2024, що підтверджується трекером «Укрпошти» № 973, до суду із позовом звернувся 08.05.2024. Граничний термін подання до суду оскаржуваної постанови 14 травня 2024 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приймає до уваги зазначені позивачем підстави для поновлення строку звернення з даним позовом до суду, та вважає, що позивачу слід поновити пропущений строк для звернення до суду. В зв`язку з наведеним клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду до задоволення не підлягає.

30 травня 2024 року на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції України в Чернівецькій області також надійшов відзив на адміністративний позов. У вказаному відзиві представник відповідача позов заперечує, зазначає, що зматеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 27.04.2024 року приблизно о 21 год. 47 хв. екіпажем патрульної поліції було виявлено, що водій автомобіля Lada ВАЗ 21124 з д.н.з. НОМЕР_1 , на А/Д М-19, 448 км, ДСПП «Звенячин», який керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», яким визначено, що забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія. пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо) та здійснив рух, не зупиняючи транспортний засіб, чим порушив пункт 8.4.в Правил дорожнього руху. Після зупинки транспортного засобу працівник поліції представилась позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч.1 ст.279 КУпАП). Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, поліцейським було роз`яснено позивачу його права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП, та відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Враховуючи те, що виявлення та припинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху є прямим обов`язком відповідача відповідно до законодавства України, та те, що позивач не зазначив у позовній заяві щодо порушення відповідачем будь-якого із зазначених вище принципів, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні. Відповідно, пояснення, які позивач виклав у позовній заяві повністю суперечать його поясненням під час розгляду справ. З огляду на це, вважає, що викладене в позовній заяві є обставинами, які потребують доказуванню з боку позивача, оскільки вони суперечать іншим доказам, наявним у справі та не свідчать про незаконність дій або рішень з боку суб`єкта владних повноважень, яким виступає позивач. Стороною позивача під час складання позовної заяви та формування правової позиції було неуважно досліджено оскаржувану постанову. Так, позовна заява акцентована на те, що позивачем не було допущено невиконання вимог дорожнього знаку 3.4. При цьому, постанова винесена за невиконання вимог дорожнього знаку 3.41, що і зазначено у фабулі оскаржуваної постанови: «Час та місце скоєння. суть і обставини правопорушення: 27.04.2024 21:47:53 с. Звенячин, траса МІ9 448 км. Водій порушив вимогу дорожнього знаку 3.41 ПДР України, чим порушив п. 8.4.в ПДР - порушення вимог заборонних знаків». На підтвердження надаємо копію постанови. Стосовно твердження, яке зазначене стороною позивача у позовній заяві щодо відсутності посилання в оскаржуваній постанові на будь-які докази, що б підтверджували вчинення правопорушення позивачем, то сторона відповідача зазначає, що статтею 283 КУпАП не передбачено обов`язку відображати у постанові такі дані, мається на увазі, технічні пристрої та засоби, якими здійснюється фіксація події. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року по справі № 727/10231/22. Натомість, зазначає, що в п. 7 постанови серії ЕНА № 2016275 від 27.04.2024, зазначено: «476062», тобто, номер пристрою, яким здійснювалась фіксація події. Всі наведеній у позовній заяві позивачем підстави для скасування оскаржуваної постанови спростовуються наявними відеозаписами із нагрудної камери поліцейського. Так, при перегляді відеозапису із нагрудної камери поліцейського висвітлено сам процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме на 01 год. 00 хв. 25 сек. відеозапису зафіксовано момент оголошення про початок розгляду справи та ознайомлення позивача із правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на 01 год. 00 хв. 35 сек. відео. Також, поліцейський після оголошення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, запитав позивача: «Бажаєте чимось скористатись? Адвокат, фахівець у галузі права? Позивач відповів Ні, прошу; складайте.». Дана обставина зафіксована на 01 год. 01 хв. 00 сек. відео. Позивач зазначає у позовній заяві, що ним не порушувались правила дорожнього руху України та у поліцейського не було підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак, факт вчинення правопорушення, а саме не виконання вимоги дорожнього знаку про заборону проїзду без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції) підтверджується наявним відеозаписом із нагрудної камери поліцейського. Так, починаючи із 00 год. 00 хв. 12 сек. відеозапису (00 год. 48 хв. 25 сек.) зафіксовано, як транспортний засіб під керуванням позивача здійснює проїзд без зупинки та не виконує вимоги дорожнього знаку 3.41. Отже, враховуючи наведене, у сторони відповідача відпадають всі сумніви щодо не винуватості позивача та ним вчинено адміністративне правопорушення про не виконання вимоги дорожнього знаку про заборону проїзду без зупинки. Таким чином, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Поліцейський патрульної поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративного матеріалу. Постанова серій ЕНА № 2016275 від 27.04.2024 обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача безпідставні, необґрунтовані, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, згідно поданого клопотання представник позивача просить суд розглядати справу у його відсутності, та відсутності позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено в судовому засіданні, 27 квітня 2024 року приблизно о 21:47 старшим лейтенантом Управління патрульної поліції в чернівецькій області Вакарчуком О.А. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2016275 від 27.04.2024, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2016275 від 27.04.2024, 27.04.2024 о 21:47 в Звенячин, траса М19 448 км., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом LADA ВАЗ 21124 д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив п.8.4 в ПДР України.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Продорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306(зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.4. в ПДР України, визначено заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність заперевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП Україниорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже положеннями ст. 31,40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Факт порушення позивачем вимог дорожнього знаку підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Крім того, позивач визнав, що не здійснив зупинку на вимогу дорожнього знаку, та вказав, що не побачив дорожній знак.

Таким чином, відеозапис з нагрудної камери поліцейського оцінюються судом, як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Стосовно доводів представника позивача, стосовного того, що у постанові не зазначено технічного засобу, яким здійснено відеозапис, суд зазначає, що статтею 283 КУпАП не передбачено обов`язку відображати у постанові такі дані.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, слід зазначити, що позивач у позовній заяві посилається на те, що працівником поліції ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог дорожнього знаку п.3.4, чим порушив п.8.4 ПДР, що не відповідає дійсності, та спростовується постановою серії ЕНА №2016275, у якій чітко вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги дорожнього знаку 3.41, чим порушив п.8.4.в ПДР України. Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення штрафу за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автомоітичному режимі серії ЕНА № 2016275 від 27 квітня 2024 року.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Сідоров Віталій Михайлович до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Р. О. Содомора