Справа № 160/6462/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2024 рокуСправа №160/6462/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ольховик-Красільнікова Любов Павлівна звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.04.2024р. просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) щодо невидачі наказу про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ) з військової служби на підставі рапорта про звільнення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у грудні 2023р. ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 звернувся до керівництва із рапортом про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю у матері дружини ОСОБА_2 II групи інвалідності. На адвокатський запит представника позивача щодо результатів розгляду вказаного рапорта, військова частина НОМЕР_1 листом від 12.01.2024 року №17821948 солдату ОСОБА_1 повідомила, що командуванням військової частини НОМЕР_1 прийнято позитивне рішення по суті вказаного рапорту, а також роз`яснено, що для виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 відповідно до вимог законодавства необхідно надати до відділення персоналу штабу військової частини обхідний лист. Проте, станом на момент звернення із даним позовом до суду, позивач продовжує нести військову службу та відсутній наказ командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення позивача з військової служби чи відмову у його звільненні. Отже, в діях відповідача наявна протиправна бездіяльність щодо ненадання наказу про звільнення позивача з військової служби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року прийнято до свого провадження вказану позовну заяву та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач надав відзив, в якому представник відповідача зазначає, що старший солдат ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ), номер обслуги 3 штурмове відділення 3 штурмовий взвод 3 штурмова рота 1 штурмовий батальйон військової частини НОМЕР_1 10 березня 2024 року зник безвісти під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині). Таким чином, ОСОБА_1 вважається зниклим безвісти під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини. За таких обставин бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі наказу про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорта про звільнення під час його безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, та з моменту зникнення безвісти позивача є правомірною, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2024р. ОСОБА_1 проходив військову службу по мобілізації в штурмовому батальйоні Військової частини НОМЕР_1 .
У грудні 2023 року ОСОБА_1 під час проходження військової служби, звернувся до керівництва із рапортом про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час воєнного стану звільняються з військової служби через певні сімейні обставини або інші поважні причини (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.
До рапорту про звільнення позивачем було долучено нотаріально завірені копії таких документів, копії яких наявні в матеріалах справи та були досліджені судом: паспорта та картки платника податку ОСОБА_1 ; військового квитка ОСОБА_1 ; свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 ; свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 ; паспорта ОСОБА_2 ; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ; пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ; належним чином завіреної копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.11.2023 року серії 12ААГ №007999 та індивідуальної програми реабілітації інваліда №1463.
11 січня 2024 року представником позивача було подано до військової частини НОМЕР_6 адвокатський запит про надання інформації про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від грудня 2023 року.
Військова частина НОМЕР_1 надала відповідь листом №17821948 від 12.01.2024 року в якому зазначено, що командуванням військової частини НОМЕР_1 прийнято позитивне рішення по суті вказаного рапорту, а також роз`яснено, що для виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 відповідно до вимог законодавства необхідно надати до відділення персоналу штабу військової частини обхідний лист.
Станом на момент подання позовної заяви до суду 11.03.2024р., позивач продовжував нести військову службу, проте наказ командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення позивача з військової служби чи відмову у його звільненні не прийнятий, у зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду із даним позовом.
Разом з тим, під час розгляду справи, судом встановлено, згідно наданим відповідачем письмових доказів вбачається/, що старший солдат ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ), номер обслуги 3 штурмове відділення 3 штурмовий взвод 3 штурмова рота 1 штурмовий батальйон військової частини НОМЕР_1 10 березня 2024 року зник безвісти під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2024 № 78 наявна в матеріалах справи.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони
України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 року, № 58/2023 від 06.02.2023 року строк дії воєнного часу продовжувався та діє по теперішній час.
Згідно абз.4 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХГУ (далі Статут), із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно п.1.5 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 року № 170, для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.
Відповідно до абз. 2 п. 14.10 Розділу XIV «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 року № 170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Додатком 19 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 року №170, передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема відповідно до п. 5 при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Відповідно до пункту 241 Положення накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Згідно з правовими нормами пункту 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Аналізуючи вказані норми законодавства, судом встановлено, що позивачем було дотримано процедуру підготовки необхідних документів для подання рапорту на звільнення на підставі абз.4 п.п. «г» п.2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у нього матері дружини, ОСОБА_2 , із числа осіб з інвалідністю II групи.
З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було розглянуто рапорт позивача, про що зазначено військовою частино у листі відповіді від 12.01.2024р., проте не було прийнято відповідне рішення у формі наказу в разі погодження або у формі письмової відмови у прийнятті такого наказу.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Таким чином, на час розгляду справи до суду не надано доказів розгляду командиром Військової частини НОМЕР_1 рапорта, поданого позивачем у грудні 2023р. про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що свідчить про бездіяльність відповідача.
Щодо посилання представника відповідача на те, що оскільки позивач вважається зниклим безвісті під час виконання бойового завдання, у них відсутні підстави для прийняття наказу про звільнення позивача, суд не приймає до уваги таке твердження, оскільки рапорт позивача був поданий у грудні 2023р., що відповідачем не заперечується, а зниклим позивача оголошено наказом від 10.03.2024р. - протягом трьох місяців рапорт позивача не був розглянутий, що в свою чергу є порушенням загальновизначених строків 10 днів (30 днів). При цьому, відповідач не зазначає будь-яких поважних підстав неможливості своєчасно (в межах розумних строків) розглянути поданий у грудні 2023р. рапорт позивача та прийняти відповідне рішення (наказ).
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірності не вчинення відповідних дій із прийняттям рішення за вказаним рапортом позивача про звільнення з військової служби.
За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі наказу про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби на підставі його рапорта про звільнення поданого у грудні 2023 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова