Справа № 520/19825/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Єгупенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 р. Справа № 520/19825/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Богодухівської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/19825/23

за позовом ОСОБА_1

до Богодухівської міської ради Харківської області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області (надалі також відповідач), у якому просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки;

-зобов`язати Богодухівську міську раду Харківської області надати дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року.Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 позов задоволено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

Зобов`язано Богодухівську міську раду Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Богодухівська міська рада Харківської області, звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року № 2145-IX (далі Закон № 2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до ЗК України. Так, Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 7 квітня 2022 року. З огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX, із 7 квітня 2022 року до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.Відтак, приймаючи спірне рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки відповідач діяв у відповідності до положень підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» ЗК України, оскільки інших альтернативних дій вказана місцева рада не вправі була вчиняти. Також скаржник вказує, що суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 серпня 2023 у справі № 300/3771/22 (адміністративне провадження №К/990/16617/23)

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Учасниками по даній справі було отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2024 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. позивачем отримано копію апеляційної скарги відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року (справа №2004/2-116/2011) за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на земельну частку (пай) у розмірі 4,83 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, з виділенням її із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

В березні 2023 року позивач звернулася до відповідача - Богодухівської міської ради Харківської області із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року (справа № 2004/2-116/2011). До заяви позивач додала копію рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011р. та копію свого паспорта громадянина України.

Рішенням XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель резервного фонду з подальшою безоплатною передачею її у приватну власність, площею 4,83 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Богодухівської міської ради (колишня Шарівська селищна рада), Богодухівського району Харківської області, у зв`язку з невідповідністю поданої заяви (згідно з вимогами ст.79-1 ч.5-Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає: визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, частина 5 цієї ж статті передбачає: формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок), а у зв`язку з тим, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, а отже надання дозволу буде суперечити вимогам п.п.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Із зазначеним рішенням Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. №6338-VIII позивач не згодна, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII. Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 за №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

За приписами ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Положеннями ч. 3 ст. 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

За приписами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації та зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 за № 280/97-ВР (надалі-Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Як встановлено судом, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало посилання на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", а саме на пп.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України, а також невідповідність поданої заяви вимогам ч.5 ст.79-1 ЗК України.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На дату ухвалення оскаржуваного рішення сільської ради, так і станом на час розгляду цієї справи в суді в Україні, діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вказаним Законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, як безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Тобто вказане правило стосується виключно порядку безоплатної передачі земель державної та комунальної власності (в тому числі надання дозволів на розроблення проектів землеустрою), в той час як прямої заборони на надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі у приватну власність земель, що не належать до земель державної або комунальної власності, чинне законодавство не містить.

З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року (справа №2004/2-116/2011) за позивачем визнано право власності на земельну частку (пай) у розмірі 4,83 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, з виділенням її із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

Отже, звернення до відповідача обумовлено не з метою отримання земельної ділянки із фонду державної або комунальної власності, а здійснено з метою реєстрації та оформлення права власності на земельну ділянку, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення відповідача в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що заборони, передбачені підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, стосуються процедури безоплатної передачі земельних ділянок з комунальної та державної власності відповідно до Земельного кодексу України.

Наразі Закон не містить будь-яких заборон чи особливостей виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) в період дії воєнного стану. Відповідно до норм чинного законодавства підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про протиправність рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII про відмову в наданні позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та, як наслідок, скасування вказаного рішення відповідача.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17 грудня 2004 року у справі «Pedersen and Baadsgaard v. Denmark» (заява № 49017/99) зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, відміняти замість нього рішення, яке визнається протиправним, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Отже, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослідив всі аргументи сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.08.2023 у справі № 300/3771/22 колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі не є релевантними до обставин цієї справи, так як сформовані у спірних правовідносинах щодо отримання фізичною особою дозволу на розробку технічної документації із землеустрою за відсутності судового рішення, прийнятого на користь такої особи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на висновки суду апеляційної інстанції та приписи статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Богодухівської міської ради Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі № 520/19825/23 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло