Справа № 175/8958/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2024 року м. Дніпросправа № 175/8958/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2024 ( суддя першої інстанції Ребров С.О) в адміністративній справі №175/8958/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами скасувати постанову №771 від 15.11.2023 року, яка винесена тимчасово виконуючим обов`язки начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 03.11.2023 року позивач проходить службу та перебуває на посаді інспектора взводу патрульної служби поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Після прийняття на службу до позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оновлення данних.

23.11.2023 року від свого керівництва ОСОБА_1 дізнався про те, що 15.11.2023 року відносно нього ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову №771 та визнано винним за ч.2 ст. 210 КУпАП. Також визначено відповідно до вимог ст. 15 КУпАП відповідальність за дисциплінарним статутом спеціальних положень про дисципліну.

Вважає, що постанова №771 від 15.11.2023 підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким залишити без задоволення позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідно до Постанови № 771 від 15.11.2023 про вчинення адміністративного правопорушення військовозабов`язаним встановлено що ОСОБА_1 в останне самостійно відвідував ІНФОРМАЦІЯ_4 (раніше Краматорський військома) 20.10.2008, зазначене має своє підтвердження з змісту позовної заяви та не ставиться під сумнів з змісту позовної заяви. Тобто з 2008 року військовозабов`язаним ОСОБА_1 облікові данні не оновлював.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду справи підтверджено, що ОСОБА_1 був прийнятий на військовий облік 26.12.2008 року, як особа яка непридатна до військової служби у мирний час, та обмежно придатний у воєнний час, що підтверджуєтеся копією облікової картки, виданою ВЛК при Краматорському МВК Донецької області від 24.12.2008 року.

Відповідно до записів трудової книжки з 05.05.2008 року позивач був прийнятий на посаду слюсаря 2 розряду до механічного цеху №12 Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівельний завод» та звільнений з зазначеного підприємства 11.10.2023 року за власним бажанням у зв`язку із початком проходження служби у Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області.

09.11.2023 р. головним спеціалістом мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення №771 в якому було зазначено, що ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку в особливий період, а саме з 20.10.2008 жодного разу до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`являвся, облікові данні не оновлював, військово-лікарську комісію не проходив, документи що підтверджують право на відстрочку, не надавав, чим грубо порушив вимоги ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.210 КУпАП.

15.11.2023 р. тимчасово виконуючим обов`язки начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 було ухвалено постанову №771, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та визначено, що відповідно до вимог ст. 15 КУпАП ОСОБА_1 підлягає відповідальності за дисциплінарним статутом спеціальних положень про дисципліну.

Не погодившись із вказаною постановою та вважаючи її неправомірною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених ст.258 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За нормативними правилами статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 31.03.2021 у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 у справі№465/5145/16-а.

Із матеріалів справи вбачається, що повідомлення про розгляд справи особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ненадсилалося ні за місцем його реєстрації, ні за місцем праці, проте, відповідач зазначає про відмову позивача від підпису та отримання як протоколу від 09.11.2023 року (а.с.49), так і постанови №771 від 15.11.2023 року (а.с.43) у м. Краматорськ. Проте, такі твердження відповідача є сумнівними з огляду на те, що позивач знаходиться у м. Покровськ (а.с.50), де проходить службу в Національній поліції та перебуває на посаді інспектора взводу патрульної служби поліції особливого призначення ГУ НП в Донецькій області. Тобто, доказів про те, що позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач не надав.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням викладеного, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За результатами розгляду справи встановлено, що виносячи вказану оспорювану постанову, уповноважена особа не зазначила належні та допустимі докази, передбачені ст.251 КУпАП, які були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП, належним чином не мотивувавши свого висновку про винуватість позивача, що є порушення вимог ст.7,245,252,280,283 КУпАП.

Судом також встановлено, що в порушення вимог ст.268 та ст.278 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглянута без перевірки обставин відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, крім того, допущено порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивачку штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 286, 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2024 в адміністративній справі №175/8958/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 03 червня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 03 червня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров